УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/24364/17
Провадження № 22-ц/4820/359/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 березня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.
секретар судового засідання Садік Н.Д.
за участю: учасників справи та їх представників

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/24364/17 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року (суддя Козак О.В.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач вказував, що 12.12.2016 о 16:00 хв. на автодорозі Н-03, в Хмельницькому районі, в напрямку вул. Кам`янецька, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan» д.н.з НОМЕР_1 , виїжджаючи від шпиталю ВВВ з другорядної дороги, не надав переваги в русі автомобілю «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі Н-03, та допустив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року залишено без змін постанову Хмельницького міськрайонного суду від 02 жовтня 2017 року у справі № 686/9885/17, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та провадження у справі закрито.
Відповідно до висновку експертного дослідження № 481/16 від 18 січня 2017 року вартість матеріального збитку, станом на час завершення виконання дослідження складає 451497,73 грн. За послуги оцінювання пошкоджень автомобіля відповідно до квитанції позивачем було сплачено 850 грн.
Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в стражданнях, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою та зухвалою поведінкою відповідача протягом року з часу ДТП, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я тощо. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 20000 грн.
Враховуючи наведене, позивач з врахуванням висновку експерта № 026/062018 від 09.07.2018, заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 482954,12 грн, а також 20 000 грн моральної шкоди.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 194539,71 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 4143,18 грн судових витрат, а всього 213682,89 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 грудня 2020 року виправлено описку в рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року, замість загальної суми, яка підлягає стягненню та розміру судового збору «213 682,89 грн» та «4143,18 грн» зазначено вірно читати «213 541,59 грн» та 4001,88 грн».
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої в частині стягнення матеріальної шкоди, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 482954,12 грн, в іншій частині рішення залишити без змін. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що судом прийнято до уваги неналежні та недопустимі докази. Вказує, що судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги надану відповідачем відповідь з «Інтер Авто Центр», оскільки не зрозуміло яке відношення має даний центр до автовиробника «Audi», наскільки дійсна надана ними інформація, чи використовується зазначена програма у відповіді на запит відповідним виробником. Також невідомо наскільки точні є дані з відповідного програмного забезпечення та чи можна їх використовувати в якості доказу. На думку апелянта, висновок судової автотоварознавчої експертизи № 018/1/10/2020 від 06.11.2020 не може бути допустимим доказом, оскільки, виконані експертом розрахунки здійснені відповідно до ухвали суду від 11.08.2020, в якій зазначено пробіг автомобіля 235995 км на момент вчинення ДТП. Вказаний пробіг автомобіля взято із пояснень відповідача, який вказав суду, що пробіг 235995 км ним розраховано виходячи із середнього пробігу автомобіля в рік, згідно з даними, зазначеними в листі «Інтер Авто Центр». Таким чином, в матеріалах справи відсутні допустимі докази, що пробіг автомобіля, який наявний на ньому на час огляду, не відповідає дійсності, а також те, що в одометр автомобіля були будь-які втручання сторонніх осіб. Отже, на думку заявника, допустимим доказом у справі є висновок експерта № 026/06/2018 від 09.07.2018, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 482954,12 грн. Крім того, оскільки страховою компанією було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, тому відповідач на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України зобов`язаний відшкодувати майнову шкоду, завдану позивачу.
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив матеріали справи, в повній мірі дослідив усі письмові докази, та виніс законне та обґрунтоване рішення.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому зсіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.
Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що на користь позивача підлягає відшкодуванню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (лімітом відповідальності) та встановленою договором франшизою. При цьому, при визначенні суми шкоди, яка підлягає відшкодуванню, судом враховано як належний та допустимий доказ висновок експерта № 018/1/10/2020 від 06.11.2020 судової автотоварознавчої експертизи.
Проте, такий висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Audi А6, номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 (а.с. 40 т. 1).
12.12.2016 о 16 год. на автодорозі Н-03 в Хмельницькому районі в напрямку вул. Кам`янецька ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan номерний знак НОМЕР_1 , та виїжджаючи від шпиталю ВВВ з другорядної дороги, не надав переваги у русі автомобілю Audi, номерний знак НОМЕР_4 , який рухався по головній дорозі Н-03, та допустив зіткнення з ним. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 6-7 т. 2).
Згідно з постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.10.2017 у справі № 686/9885/17, залишеною постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 30.11.2017 без змін, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування» згідно з полісом № АК/2321699 від 09.12.2016 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (термін дії з 10.12.2016 до 09.12.2017, страхова сума за шкоду, заподіяна майну 100000 грн, розмір франшизи 1000 грн) (а.с. 72 т. 1).
Згідно з листом ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» від 28.03.2017 № 280317-00844\к\у, товариство повідомило ОСОБА_1 про розгляд матеріалів щодо пошкодження транспортного засобу Audi А6 д.н.з. НОМЕР_2 в наслідок ДТП, яка трапилась 12.12.2016, за участю транспортного засобу Nissan Tiida, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал страхування» за полісом № АК\2321699 від 10.12.2016 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Та роз`яснено на необхідність, відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілим надати страховику заяву про страхове відшкодування, а також документи згідно з п. 35.2. ст. 35 вказаного Закону, серед яких - відомості про банківські реквізити заявника. Крім того повідомили, що в матеріалах страхової справи відсутній документ, що встановлює факт вини водія транспортного засобу «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 в скоєнні вищезазначеної ДТП (а.с. 70 т. 1).
Згідно з листом ПрАТ «СК «Арсенал страхування» від 21.02.2018 № 210218-00388\к\у, заява про страхове відшкодування ОСОБА_1 подана страховику 17.01.2018. Тому, керуючись пп. 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки заяву про страхове відшкодування подано зі спливом одного року з моменту ДТП, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» повідомило про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування за заявленою подією (а.с. 71 т. 1).
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пп. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються:
а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;
б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;
в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;
г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;
ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;
д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;
е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;
є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).
За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Отже, процедура отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом № 1961-IV, детально регламентована на законодавчому рівні та передбачає вчинення потерпілим і страховиком ряду взаємних, послідовних, кореспондуючих одне одному юридично значимих дій.
До числа юридично значимих дій потерпілого, необхідних для отримання страхового відшкодування, належить, у тому числі, подання страховику заяви про страхове відшкодування.
Необхідність подання потерпілим заяви страховику про страхове відшкодування є зрозумілим, пропорційним, передбачуваним заходом та не створює надмірного тягаря для потерпілого.
Згідно з п. 37.1.4 ст. 37 зазначеного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Такий строк є присічним і поновленню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2018 зі спливом річного строку позивач звернувся саме з заявою до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» про виплату страхового відшкодування, в зв`язку з чим ПрАТ «СК «Арсенал страхування» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.
Крім того, право на страхове відшкодування шкоди, завданої майну, не реалізував у однорічний строк, що визначений законом, і шляхом подання відповідного позову до суду визначаючи безпосередньо відповідачем ПрАТ «СК «Арсенал страхування». Що виключає можливість стягнення зі страховика ПрАТ «СК «Арсенал страхування» майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.
А тому, помилковим є посилання суду першої інстанції на те, що позивач в межах річного строку звернувся до страховика по факту пошкодження належного йому автомобіля та з позовом до страхувальника до суду, що не позбавляє його можливості упродовж указаного строку звернутись до страховика, з врахуванням того, що відсутня обґрунтована відмова у виплаті страхового відшкодування. 
Таким чином, саме на відповідача покладається відповідальність з відшкодування майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача.
Крім того, оцінюючи докази про розмір завданої шкоди, суд першої інстанції припустився помилки і взяв до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи № 018/1/10/2020 від 06.11.2020, відповідно до якого визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля AUDI - A6, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова VIN - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , виходячи з даних про нього, характер і обсяг його пошкоджень та необхідного відновлення з повним усуненням пошкоджень отриманих в наслідок ДТП - 12.12.2016 при його реальному пробігу 235995 км та приведення його стану до технічних вимог виробника, з урахуванням результатів його обстеження - 09.07.2018, в цінах на 11 серпня 2020 року, становить 295539,71 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля AUDI - A6, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова VIN - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП - 12.12.2016 з урахуванням його обстеження в цінах на 11 серпня 2020 року становить 295539,71 грн (а.с. 91-145 т. 2).
Оскільки, зазначена експертиза призначалися судом за клопотанням відповідача та його представника у зв`язку із їхніми сумнівами щодо показників одометра автомобіля належного позивачу (втручання з метою зменшення пробігу) (а.с. 87 т. 2). 
Проте, матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження фактів втручання у роботу одометра транспортного засобу позивача. І з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги.
На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Безпідставним є посилання відповідача на письмову відповідь Інтер Авто Центр на адвокатський запит № 200 від 12.04.2018, відповідно до якої згідно даних системи ELSA PRO (службова програма в якій зберігаються відомості про транспортні засоби, сервісне та гарантійне обслуговування автомобілів AUDI у світі), станом на момент останнього сервісного обслуговування автомобіля AUDI - A6, номер шасі НОМЕР_3 на території країн Європи 20.05.2015 пробіг вказаного авто складав 169 984 км; згідно даних системи FISH (база даних, в якій зберігаються відомості про транспортні засоби, сервісне та гарантійне обслуговування автомобілів AUDI в мережі дилерських сервісних центрів на території України), станом на момент останнього сервісного обслуговування автомобіля AUDI - A6, номер шасі НОМЕР_3 на території України 28.04.2016 пробіг вказаного авто склав 109 074 км та визначення відповідачем реального пробігу автомобіля з урахуванням інформації, яка викладена у листі, - 235 995 км при заявленні клопотання про призначення експертизи, оскільки на підставі такого письмового доказу неможливо встановити дійсні обставини справи щодо втручання у роботу одометра транспортного засобу позивача, а тому такий доказ не є достовірним в розумінні ст. 79 ЦПК України (а.с. 90 т. 1).
Відповідно, і показник пробігу належного позивачу автомобіля на момент ДТП - 235 995 км не міг слугувати вихідними даними при проведенні судової автотоварознавчої експертизи № 018/1/10/2020 від 06.11.2020.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2018 у справі за клопотанням відповідача ОСОБА_2 призначалась комплексна криміналістична експертиза, на вирішення якої ставились в т.ч. питання щодо того, чи мало місце втручання в однометр (спідометр) бортового комп`ютера автомобіля AUDI - A6, номер шасі НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , та який його реальний пробіг.
Проте, експертною установою повідомлено про відсутність експерта з відповідною кваліфікацією, що дозволяє надати відповідь на поставлене питання (а.с. 177 т. 1).
В подальшому, відповідачем повторно не заявлялось клопотання про призначення експертизи з можливістю визначення іншої експертної установи чи експерта.
Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, апеляційний суд приймає до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи № 026/06/2018 від 10.10.2018, який є належним та допустимим доказом у справі, та не спростований відповідачем, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля AUDI - A6, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова VIN - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП – 12.12.2016 з урахуванням результатів його обстеження 09.07.2018, в цінах на липень 2018 року, - 482 954,12 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI - A6, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова VIN - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , виходячи з даних про нього, характер та обсяг його пошкоджень та необхідного відновлення з повним усуненням пошкоджень отриманих внаслідок ДТП – 12.12.2016 та приведення його стану до технічних вимог виробника, з урахуванням результатів його обстеження – 09.07.2018, в цінах на липень 2018 становить 482 954,12 грн (а.с. 105-163 т. 11). 
Судом не приймається до уваги посилання в дослідницькій частині даної експертизи на те, що є ознаки, які свідчать про втручання в однометр зі зміною його показників, та наявність сумнівів у зазначених показниках. Оскільки вони базуються на матеріалах справи - письмовій відповіді «Інтер Авто Центр» на адвокатський запит № 200 від 12.04.2018, яка не є достовірним доказом у справі. Проте, це не призвело до неправильного висновку експерта, з урахуванням того, що при проведенні експертизи враховані показники одометра 128 016 км на момент огляду 09.07.2018.
З урахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та визначення загальної суми задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат слід змінити, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, при подачі заяви про забезпечення позову, при подачі апеляційної скарги (в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір») пропорційно розміру задоволених позовних вимог (99%) в розмірі 10014 грн 69 коп ((4723,48+640+320+106,06+4326,22)х99%).
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачем не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та визначення загальної суми задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 482 954 грн 12 коп (чотириста вісімдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири грн 12 коп) матеріальної шкоди.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року в частині вирішення розподілу судових витрат змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10014 грн 69 коп судових витрат.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай