ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 648/3763/19
Номер провадження: №22-ц/819/254/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02 березня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,
суддів: Майданіка В.В.,
Орловської Н.В.,
секретар судового засідання Давиденко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонської міської ради на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 22 липня 2020 року у складі судді Рибас А.В. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Херсонська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. 
В обґрунтування заяви зазначила, що починаючи з січня 2010 року проживала однією сім`єю та вела спільне господарство із ОСОБА_2 , яка була матір`ю її двоюрідного брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружиною її рідного дядька ОСОБА_4 .
Оскільки інших родичів та спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали, при цьому ОСОБА_2 за віком та станом здоров`я потребувала догляду та піклування, з січня 2010 року вона переїхала на постійне місце проживання до належної ОСОБА_5 на праві власності квартири АДРЕСА_1 , де понад п`ять років вони всі проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, а після їх смерті здійснила поховання кожного.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла і після її смерті відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно, у зв`язку із чим 10.06.2016 року вона звернулась до Першої Херсонської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини за законом, однак через те, що вони із ОСОБА_2 не є кровними родичами, постановою державного нотаріуса від 20.12.2019 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на відсутність документів, які б посвідчували факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для встановлення цього факту.
З метою набуття права на спадкування після померлої, заявниця просила суд встановити факт їх спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 у період з січня 2010 року по день смерті останньої, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 22 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Херсонська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю - задоволено.
Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з січня 2010 року по 25 січня 2016 року.

В апеляційній скарзі Херсонська міська рада, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гончаров М.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги не визнав, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів приходить до висновку про наявність визначених ч.4 ст.367 ЦПК України підстав для скасування ухваленого у справі рішення та постановлення нового про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, частиною 4 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.367 ЦПК України, якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі. 

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявниця надала достатньо належних та достовірних доказів, які у своїй сукупності дають підстави для встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю та ведення спільного господарства разом із ОСОБА_2 протягом останніх п`яти років до дня смерті спадкодавця.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне. 

За змістом частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

       За приписами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.07.1995 року №552, трикімнатна квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.66).

З наданих суду копій свідоцтв про народження, одруження та розірвання шлюбу (а.с.12-18) вбачається, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 і двоюрідним братом заявниці ОСОБА_1 , його батько ОСОБА_4 був рідним дядьком заявниці, батьком ОСОБА_3 і чоловіком ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не поєднані кровним спорідненням. 

       З 1 квітня 1988 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживала у будинку по АДРЕСА_3 (а.с.8), де проживає її родина, що складається з двох повнолітніх синів (а.с.21).

        ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали у належній їм на праві власності трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 (а.с.47).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 54 роки помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25.11.2015 року, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом №4809 (а.с.9).

На час смерті ОСОБА_3 разом із ним в квартирі АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована його мати ОСОБА_2 (а.с.47).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 78 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.01.2016 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсон за актовим записом №132 (а.с.10).

На час смерті ОСОБА_3 разом із нею в квартирі АДРЕСА_1 інших осіб не зареєстровано (а.с.47).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44140736 від 10.06.2016 року вбачається, що 27.02.2009 року за реєстровим № 3-235 зареєстровано заповіт ОСОБА_2 , посвідчений Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, який скасовано останньою 26.07.2013 року за реєстровим № 3-1140 і у подальшому будь-яких розпоряджень на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не залишала.

10 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Херсонської державної нотаріальної контори Херсонської області Герасименко А.В. від 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із відсутністю будь-яких документів або рішення суду, які підтверджують родинні або інші відносини із спадкодавцем. 

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.02.2020 року право власності на належну ОСОБА_5 квартиру зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу з ОСОБА_2 від 30.11.2017 року (а.с.64).

З пояснень ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що одразу після смерті ОСОБА_2 в квартирі почав проживати ОСОБА_6 і на теперішній час Херсонською міською радою в судовому порядку оспорюється вищенаведений правочин, укладений після смерті власника житла. 

Задовольняючи заяву, суд в основу рішення поклав надані договори-замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у яких у якості наданих послуг виконавцем зазначено копку могил (а.с.19, 20), а також покази допитаного у якості свідка сина заявниці ОСОБА_7 , який пояснив, що його мати з 2009 року у переважній більшості часу проживала у м.Херсоні разом із ОСОБА_2 , якій потрібна була допомога по господарству і догляд, а додому приїздила на вихідні відвідати синів, приготувати їжу та попрати. 

Положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія судів вважає необхідним зазначити, що належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю протягом останніх п`яти років перед смертю спадкодавця є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між особами відносин притаманних родині.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 на підтвердження факту свого проживання з ОСОБА_2 з січня 2010 року по 25.01.2016 року надала документи, пов`язані з її смертю та захороненням. 
Разом з тим, наявність документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджують факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків із померлою особою. 

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18). 

Задовольняючи заяву, суд безпідставно залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_1 не надано доказів, які б свідчили про те, що між нею та ОСОБА_2 протягом п`яти років до дня смерті спадкодавця склались та мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї.
Ці обставини могли б бути доведені показами допитаних у якості свідків сусідів за місцем проживання ОСОБА_2 , дільничого лікаря-терапевта чи іншого медпрацівника, який здійснював медичний супровід спадкодавця або заявниці за місцем проживання спадкодавця, відомостями з амбулаторних медичних карток, фотосвітлинами у колі сім`ї, відомостями щодо надходження поштової кореспонденції на ім`я заявниці на адресу місця проживання спадкодавця, чеками та квитанціями на підтвердження фактів придбання продуктів харчування, ліків, придбання предметів побутового вжитку, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо, які б у своїй сукупності та достатності переконливо б свідчили про усталені відносини між заявницею та ОСОБА_2 , що притаманні сім`ї.

З показів допитаних у суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ці обставини також встановити не вбачається можливим, оскільки з огляду на віддаленість свого місця проживання вони відвідували квартиру АДРЕСА_1 всього пару разів, однак згадати точний період часу не змогли, а щодо обставин здійснення догляду та спільного проживання однією сім`єю заявниці з ОСОБА_2 їм відомо тільки зі слів заявниці. 

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції перевіряючи доводи заяви ОСОБА_1 допустив однобічність та неповноту судового розгляду, чим допустив порушення норм процесуального права, а обставини, які мають значення для справи і які суд визнав встановленими не доведені належними та допустимими доказами.

За таких обставин та відповідно до положень ч.5 ст.367, 376 ЦПК України колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування ухваленого у справі рішення та постановлення нового судового рішення. 

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду у зв`язку із спором про право колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).
Справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. 
При цьому, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Отже, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи не встановлено наявність спору про право між спадкоємцями, долучені до справи докази не свідчать про те, що встановлення фактів, які мають юридичне значення може вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на наявність підстав для залишення заяви без розгляду.
Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст.376 ЦПК України ухвалене судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонської міської ради задовольнити.
Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 22 липня 2020 рокускасувати та ухвалити нове.
В задоволенні заяви  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Херсонська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Дата складання повного тексту постанови - 19 березня 2021 року.

Головуючий    О.В. Кутурланова 
Судді: В.В. Майданік 
        Н.В.Орловська