КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА[1]
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Мазурика П.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року, -
 
                                         ВСТАНОВИЛА:
Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від                                 11 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 листопада 2020 року, о 04 год. 55 хв. в м. Києві, по просп. Перемоги, 16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Прилад ARHK-0543, результат тесту № 2595 - 1,32 %, огляд проводився у передбаченому законом порядку в присутності двох свідків.                 ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року та закриття провадження у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності;             не взяв до уваги те, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням встановленого законом порядку. Зазначає, що перевищення допустимого цифрового покажчика 0,2 проміле неможливе та є похибкою приладу «Драгер»; температура навколишнього повітря 01.11.2020 року згідно роздруківки приладу «Драгер» становила +14?С, що неможливо, оскільки таких температурних показників в той день зафіксовано не було. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Мазурика П.А., які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне             і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вказаних вимог, а суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також не з`ясував інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чогодійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції формально послався на те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, результатом тесту приладу «Drager» прилад «ALRH» - 0173, - без належного аналізу зазначених доказів та оцінки їх у розумінні ст. 252 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18                                   № 021005 від 01.11.2020,  ОСОБА_1  о 04 год. 55 хв. в м. Києві, по просп. Перемоги, 16, керував транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння визначався за допомогою тесту «Драгер» прилад ARHK-0543, тест №2595 відповідно до якого проба на алкоголь позитивна і становить 1,32%, огляд проводився у передбаченому законом порядку в присутності двох свідків. ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Частиною 4 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Пунктами 3-5 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив про те, що працівники поліції не надали йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку спеціально технічного приладу «Драгера» прилад ARHK-0543. Також трубка вже була відкрита, його зауваження з цього приводу були проігноровані.
У судовому засідання апеляційної інстанції захисник Мазурик П.А. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки огляд на стан сп`яніння був проведений із порушенням норм Закону. 
Як убачається із паперового носія алкотестеру «Драгер» прилад ARHK-0543тест 2595, убачається, що температура навколишнього середовища 01.11.2020 о 04 год. 55 хв. становила + 14?С. Тобто, температура навколишнього середовища, зазначена у паперовому носії «Драгер», не відповідає дійсності на момент проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, що ставить під сумнів об`єктивність показників приладу «Драгер», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року                    № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» передбачено що «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватися працівником патрульної поліції та знаходитися у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів.
При цьому із дослідженого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції у судовому засіданні убачається, що відеозапис не послідовний,  «нарізаний», розпочинається відразу із того, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку, на що він у присутності двох свідків погодився.
Разом з цим, ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначив, що на місці не погодився із результатами огляду і наполягав на проходженні огляду у закладі охорони здоров`я.
Однак дана обставина на наданому до суду відео з нагрудної камери працівника поліції не зафіксовано, оскільки відео до суду надано не в повному обсязі.
Сукупність вищевикладених обставин унеможливлюють спростування доводів апеляційної скарги щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від                    18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 1 ст. 7 КУпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події                      і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а постанова судді місцевого суду в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження. 
Керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя -
 
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання ОСОБА_1  про поновлення строку задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на оскарження у суді апеляційної інстанції постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційногосуду                                                      О.М. Сітайло

Справа № 33/824/1104/2021 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий суддя у 1-й інстанції: Саадулаєв А.І.
Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.