Постанова
Іменем України 
04 березня 2021 року
м. Київ
Справа № 450/2017/19
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/811/352/20
Провадження № 51 – 5186 км 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:    
головуючого                ОСОБА_1 ,     
суддів:                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
за участю: 
секретаря судового засідання                    ОСОБА_4 ,  
прокурора                                                         ОСОБА_5 ,  
захисника засудженого ОСОБА_6       адвоката ОСОБА_7 ,   
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019140270000478 від 29 березня 2019 року, щодо: 
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що на підставі ст. 89 КК України, судимості не має,  
за ст. 289 ч. 2 КК України,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_2 , раніше не судимого,  
за ст. 289 ч. 2 КК України,
за касаційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_8 – адвоката 
ОСОБА_9 та захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 лютого 
2020 року засуджено:
ОСОБА_8 за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;
ОСОБА_6 за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 солідарно на користь держави по 1 256 гривень 08 копійок процесуальних витрат за проведення судових автотоварознавчих експертиз. 
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_6 визнано винуватими і засуджено за те, що вони у лютому 2019 року за попередньою змовою групою осіб на території підземної автомобільної стоянки ТРЦ «Кінг кросс Леополіс» за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Сокільники, вул. Стрийська, 30, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mersedes Benz», реєстраційний номер Республіки Франція НОМЕР_1 , відбуксирували зазначений автомобіль за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , розкомплектували його та реалізували запчастини в роздріб, чим заподіяли громадянину Республіки Франція ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 39 093 гривні 52 копійки.
Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 03 квітня 2019 року приблизно о 10 годині у тому ж місці та за аналогічних обставин повторно незаконно заволоділи автомобілем марки «Scoda Octavia 1.9 GLX», реєстраційний номер Республіки Польща   НОМЕР_2 , розкомплектували його та намагалися реалізували запчастини в роздріб, чим заподіяли ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 24 439 гривень 73 копійки.                  
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 – без задоволення.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_8 , звільнити останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням. Зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 в повній мірі не врахував, що він повністю визнав свою вину, раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання, вчинив кримінальне правопорушення через важке матеріальне становище, частково відшкодував заподіяну шкоду 
ОСОБА_11 . Вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення його волі. Указує на те, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно не врахували незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 як обставину, яка пом`якшує покарання.  
Захисник ОСОБА_7 у касаційній скарзі в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 , звільнити останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням. Зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 не врахував його роль у вчиненні кримінальних правопорушень. Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодував заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_11 , позитивно характеризується, здійснює догляд за бабусею похилого віку, а тому вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України. 
Заперечень на касаційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.            
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав свою касаційну скаргу, касаційну скаргу захисника  ОСОБА_9 також вважав обґрунтованою та просив їх задовольнити.  
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 необґрунтованими і просив залишити їх без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.   
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, та кваліфікація вчиненого за ст. 289 ч. 2 КК України у касаційних скаргах не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначені покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, у тому числі й ті, на які посилаються захисники в касаційних скаргах.
При призначені покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції з дотриманням положень статей 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, кількість епізодів злочинної діяльності, дані про особу ОСОБА_8 , який на підставі ст. 89 КК України не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.  
Дотримався суд першої інстанції вимог статей 50, 65 КК України і при призначенні покарання ОСОБА_6 . Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, кількість епізодів злочинної діяльності, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове відшкодування заподіяної шкоди, а обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.  
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_8 та 
ОСОБА_6 без їх ізоляції від суспільства і обґрунтовано призначив їм покарання в мінімальних межах санкції ст. 289 ч. 2 КК України без додаткового покарання у виді конфіскації майна, мотивувавши таке рішення.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 на вирок місцевого суду, належним чином перевірив доводи про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, які аналогічні доводам касаційних скарг захисників, визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення та зазначивши підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими. 
Покарання, призначене ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для їх виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо призначеного покарання ОСОБА_8 і ОСОБА_6 та свідчили б про явну невідповідність такого покарання через суворість, захисники у касаційних скаргах не навели. Даних за матеріалами кримінального провадження для призначення ОСОБА_8 і ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не встановлено. 
Питання звільнення засуджених від покарання за хворобою може бути вирішене в порядку статей 537, 539 КПК України за наявності передбачених законом підстав місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, відповідно до вказаних статей. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційних скарг захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 і зміни судових рішень щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника засудженого ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_9 та захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 – без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                                ОСОБА_2                                       ОСОБА_3