ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1908/21 Справа № 175/1596/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що у період із лютого 2015 року по лютий 2019 року, тобто впродовж 4 років, при розгляді однієї його скарги від 23 лютого 2015 року у виконавчому проваджені №44936519, начальником Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжко Р.Ю. за результатами розгляду однієї його скарги від 23 лютого 2015 року особисто прийняв вісім завідомо неправомірних постанов про відмову у задоволенні вказаної скарги, в результаті чого позивачу, як стягувачу у виконавчому провадженні, заподіяно моральної шкоди. Позивач зазначає, що із вересня 2018 року по лютий 2019 року він постійно перебував та по сьогоднішній день перебуває у стресовій ситуації, оскільки вимушений постійно докладати надмірних зусиль, витрачати свій час, щоб примусити начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжка Р.Ю. при розгляді його скарги від 23 лютого 2015 року у виконавчому проваджені №44936519 вчиняти ті дії, які він зобов`язаний вчинити відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з систематичними, тривалими, умисними, завідомо протиправними рішеннями та бездіяльністю начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 по відношенню до нього. Відновлення справедливості вимагало від позивача надмірних зусиль протягом тривалого часу, при цьому неправомірність дій та бездіяльності начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжка Р.Ю. підтверджується судовими рішеннями, чим йому спричинено моральну шкоду. На підставі викладеного ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 1167, 1173, 23 ЦК України просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на його, ОСОБА_1 користь 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої систематичними неправомірними рішеннями начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжка Р.Ю. у виконавчому провадженні №44936519 при розгляді скарги від 23 лютого 2015 року за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12 жовтня 2020 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з Державної казначейської служби України (ЄДРПОУ 37567646, юридична адреса: вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої систематичними неправомірними рішеннями начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжка Р.Ю. у виконавчому провадженні №44936519 при розгляді скарги від 23 лютого 2015 року за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року. Стягнуто з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
В апеляційній скарзі Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) просить рішення суду від 17 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду від 17 вересня 2020 року залишити без змін як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
       Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
       Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
       Статтею 11 Закону України “Про державну виконавчу службу” передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.
Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
       Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Фізична особа, діями якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення (ч. 1 ст. 276 ЦК України).
       При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону України “Про оперативно-розшукову діяльність” (2135-12). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.
       Відповідно до пункту 41 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування: шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів; шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок злочину.
       Конституційним Судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року по справі №1-36/2001 (про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.
       Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року по справі №6-48цс13 «При відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: ст. 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу».
       З матеріалів справи вбачається, 02 жовтня 2014 року на підставі виконавчого листа №2-6510/11, який надійшов із Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковського О.М. було відкрито виконавче провадження №44936519 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року у справі №2-6510/11 “Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору №ДК 06/12-10 від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів” (а.с.11).
       Встановлено, 23 лютого 2015 року ОСОБА_1 , як стягувач у виконавчому провадженні №44936519 звернувся до відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції із скаргою “На постанови державного виконавця Біляковського О.М. від 27 жовтня 2014 року та 05 листопада 2014 року”.
       У встановленому законом порядку, скаргу позивача від 23 лютого 2015 року, начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р.Ю. не розглянув, жодного рішення по ній не прийняв, ніякої відповіді про результати розгляду скарги ОСОБА_1 не направив.
       09 листопада 2015 року бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. щодо не розгляду скарги від 23 лютого 2015 року, ОСОБА_1 оскаржив до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В., який своєю постановою від 26 листопада 2015 року №61/10/1/2015, скаргу ОСОБА_1 від 09 листопада 2015 року задовольнив: бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. щодо не розгляду скарги від 23 лютого 2015 року визнав неправомірною, зобов`язав начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. розглянути скаргу ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року та направити позивачу відповідь про результати розгляду скарги в строк до 04 грудня 2015 року.
       04 грудня 2015 року на виконання вищевказаної постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №61/10/1/2015 від 26 листопада 2015 року, в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Кущенко Ю.В. за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року прийняла постанову №1597/8, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року відмовила в повному обсязі. 
       18 грудня 2015 року ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В., який своєю постановою від 06 січня 2016 року №2/10/1/2016 у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 18 грудня 2015 року відмовив, а постанову в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Кущенко Ю.В. №1597/8 від 04 грудня 2015 року залишив без змін. 
       Не погодившись з вищезазначеними обставинами щодо прийняття постанов, ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №2/10/1/2016 від 06 січня 2016 року. 
       Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року по справі №175/76/16-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року, постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №2/10/1/2016 від 06 січня 2016 року у виконавчому провадженні №44936519 визнано неправомірною; зобов`язано начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. розглянути скаргу ОСОБА_1 від 18 грудня 2015 року у виконавчому провадженні №44936519 у відповідності до вимог ч. 8 ст. 82 Закону України “Про виконавче провадження”.
       12 жовтня 2017 року на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року у справі №175/76/16-ц за результатами повторного розгляду скарги від 18 грудня 2015 року начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький А.В. прийняв постанову №136/8/1/17, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 18 грудня 2015 року повторно відмовив у повному обсязі, постанову виконувача обов`язків начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Кущенко Ю.В. №1597/8 від 04 грудня 2015 року залишив без змін. 
       Не погодившись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №136/8/1/17 від 12 жовтня 2017 року. 
       Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року у справі №175/4140/17, яка набрала законної сили 27 березня 2018 року, визнано неправомірною бездіяльність начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. щодо безпідставного не направлення ОСОБА_1 постанови №136/8/1/2017 від 12 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні №44936519 упродовж 27 календарних днів (із 13 жовтня 2017 року по 09 листопада 2017 року); визнано неправомірною постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №136/8/1/2017 від 12 жовтня 2017 року, прийняту у виконавчому провадженні №44936519 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 18 грудня 2015 року; скасовано, як неправомірну, постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №136/8/1/2017 від 12 жовтня 2017 року, прийняту у виконавчому провадженні №44936519 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 18 грудня 2015 року; зобов`язано начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 18 грудня 2015 року у виконавчому провадженні №44936519 у відповідності до вимог ч. 8 ст. 82 Закону України “Про виконавче провадження”.
       02 квітня 2018 року на виконання вищевказаної ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року по справі №175/4140/17 за результатами повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 18 грудня 2015 року, начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький А.В. прийняв постанову №12/2018, якою скаргу ОСОБА_1 від 18 грудня 2015 року задовольнив повністю, постанову в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Кущенко Ю.В. №1597/8 скасував, зобов`язав начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року у виконавчому провадженні №44936519.
       13 квітня 2018 року за результатами повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р.Ю. прийняв постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року відмовив у повному обсязі. 
       13 квітня 2018 року ОСОБА_1 оскаржив до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. 
       16 травня 2018 року постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №54/2018 скаргу ОСОБА_1 від 13 квітня 2018 року задоволено в повному обсязі, постанову начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. від 13 квітня 2018 року скасовано, як неправомірну.
       25 травня 2018 року за результатами чергового повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р.Ю. прийняв постанову, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року відмовив у повному обсязі.
       07 червня 2018 року ОСОБА_1 оскаржив до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В.
       09 липня 2018 року постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №69/2018 скаргу ОСОБА_1 від 07 червня 2018 року задоволено в повному обсязі: постанову начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. від 25 травня 2018 року скасовано, як неправомірну.
       19 липня 2018 року за результатами чергового повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р.Ю. прийняв постанову, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року відмовив в повному обсязі.
       23 липня 2018 року ОСОБА_1 оскаржив до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В.
       17 серпня 2018 року постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №101/2018 скаргу ОСОБА_1 від 23 липня 2018 року задоволено в повному обсязі: постанову начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. від 19 липня 2018 року скасовано, як неправомірну.
       03 вересня 2018 року за результатами чергового повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р.Ю. прийняв постанову без номера, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року відмовив в повному обсязі.
       04 вересня 2018 року ОСОБА_1 оскаржив до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В.
       26 вересня 2018 року постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №111/2018 скаргу ОСОБА_1 від 04 вересня 2018 року задоволено в повному обсязі: постанову начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. від 03 вересня 2018 року скасовано, як неправомірну.
       11 жовтня 2018 року за результатами чергового повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р.Ю. прийняв постанову без номера, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року відмовив в повному обсязі.
       12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 оскаржив до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В.
       30 жовтня 2018 року постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №120/2018 скаргу ОСОБА_1 від 12 жовтня 2018 року задоволено в повному обсязі: постанову начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. від 11 жовтня 2018 року скасовано, як неправомірну.
       15 листопада 2018 року за результатами чергового повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р.Ю. прийняв постанову без номера, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року відмовив в повному обсязі.
       19 листопада 2018 року ОСОБА_1 оскаржив до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В.
       06 грудня 2018 року постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №134/2018 скаргу ОСОБА_1 від 19 листопада 2018 року задоволено в повному обсязі: постанову начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. від 15 листопада 2018 року скасовано, як неправомірну.
       20 грудня 2018 року за результатами чергового повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р.Ю. прийняв постанову без номера, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року відмовив в повному обсязі.
       21 грудня 2018 року ОСОБА_1 оскаржив до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В.
       16 січня 2019 року постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №140/2019 скаргу ОСОБА_1 від 21 грудня 2018 року задоволено в повному обсязі: постанову начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. від 20 грудня 2018 року року скасовано, як неправомірну.
       31 січня 2019 року за результатами чергового повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р.Ю. прийняв постанову без номера, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року відмовив в повному обсязі.
       06 лютого 2019 року ОСОБА_1 оскаржив до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В.
       22 лютого 2019 року постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. №4/2019 скаргу ОСОБА_1 від 06 лютого 2019 року задоволено в повному обсязі: постанову начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. від 31 січня 2019 року року скасовано, як неправомірну.
       Таким чином, у період з лютого 2015 року по по лютий 2019 року під час розгляду однієї скарги від 23 лютого 2015 року у виконавчому провадженні №44936519, в.о. начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Кущенко Ю.В. та начальником Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжком Р.Ю. допущено бездіяльність, в результаті чого ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду.
Вказане негативно вплинуло на дотримання прав позивача щодо належного і своєчасного розгляду його скарги, зокрема підготовка та участь позивача у судових засіданнях тривалий час на протязі більш ніж чотирьох років призвели до зміни його звичного способу життя і вимагали від позивача докладання зусиль для відновлення справедливості, що спричинило йому моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою в.о. начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Кущенко Ю.В. та начальником Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжком Р.Ю. щодо нього, як сторони виконавчого провадження.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, №68490/1, парагаф 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). . 
       Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачеві, та обгрунтовано визначив її розмір — 1000 грн., врахувавши характер і обсяг душевних страждань позивача, вимоги розумності та справедливості.
       Однак, стосовно стягнення суми моральної шкоди на користь позивача з Державної казначейської служби України, слід зазначити у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.
       Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. 
       Суд першої інстанції на це уваги не звернув та зробив помилковий висновок про стягнення коштів безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку. 
       Тому резолютивну частину рішення суду слід змінити.
       Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у матеріалах справи доказів на спричинення позивачеві моральної шкоди є безпідставними, оскільки позивачем доведено обставини наявності у нього душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із протиправними діями в.о. начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Кущенко Ю.В. та начальником Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжком Р.Ю., що встановлено рішеннями судів, тому суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачу завдано моральної шкоди, розмір якої сторонами не оспорюється.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду слід змінити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) – задовольнити частково.
Резолютивну частину рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року змінити, виклавши абзац другий в такій редакції: 
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої систематичними неправомірними рішеннями начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжка Р.Ю. у виконавчому провадженні №44936519 при розгляді скарги від 23 лютого 2015 року за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя 
Судді