У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 березня 2021 року
м. Київ
справа №761/33490/14-к
провадження № 51-1148ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого                       ОСОБА_1 , 
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року щодо ОСОБА_4 і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі – КК), та виправдано його у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинено це кримінальне правопорушення. 
Вирішено інші питання, визначені процесуальним законодавством.
Не погодившись із вироком місцевого суду, прокурор подав на нього апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, закрито на підставі п.  5 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у зв`язку з його смертю.
Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду, прокурор оскаржив її у касаційному порядку.
Доводи та вимоги касаційної скарги
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.Зазначає про те, що  апеляційний суд не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованого виправдання ОСОБА_4 та не розглянув клопотання про повторне дослідження доказів у цьому кримінальному провадженні. Крім того, суд не з`ясував питання про наявність родичів ОСОБА_4 і не встановив чи наполягають вони на реабілітації. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції не скасував виправдувального вироку щодо ОСОБА_4 , а прийняв зовсім інше нереабілітуюче рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю останнього. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Мотиви Суду
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається з копії ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року щодо ОСОБА_4 , закрила кримінальне провадження у зв`язку зі смертю останнього.
Мотивуючи своє рішення апеляційний суд зазначив, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого. Якщо зазначену обставину виявлено під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Відповідно до пункту 10 ч. 1 ст. 3 КПК, кримінальне провадження – це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Як зазначила об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року (справа № 761/33482/16-к), закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю особи, щодо якої здійснюється це провадження, крім випадків, коли воно є необхідним для реабілітації померлого, по суті означає припинення процесуальної діяльності щодо встановлення винуватості особи у вчиненні певного злочину та відмову держави від притягнення її до кримінальної відповідальності й призначення їй покарання. Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу.
При цьому в разі встановлення обставин, передбачених ст. 284 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції, за змістом ст. 417 КПК, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження скасовує лише обвинувальний вирок чи ухвалу. Зазначена норма не передбачає скасування виправдувального вироку.
У цьому кримінальному провадженні судом першої інстанції було винесено щодо  ОСОБА_4 виправдувальний вирок. Такий вирок, виходячи із положення ст.  417 КПК не підлягає скасуванню у зв`язку зі смертю особи, яку виправдали. Окрім цього доводи прокурора про необхідність подальшого апеляційного розгляду з метою реабілітації померлого є безпідставними, оскільки реабілітувати особу щодо якої винесено виправдувальний вирок не потрібно.
Виходячи з викладеного, колегія суддів апеляційного суду, дотримуючись вимог ст. 417 КПК прийняла законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення про закриття кримінального провадження, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
З огляду на викладене, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, касаційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. Тому колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020  року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                             ОСОБА_3