ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2639/21 Справа № 214/3285/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року                                                                 м.Кривий Ріг
справа № 214/3285/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Євтушенко О.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 02 листопада 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що АТ «Криворізька теплоцентраль», за специфікою своєї виробничої діяльності, здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів. 
На виконання своїх зобов`язань АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачем таких послуг є ОСОБА_1 . 
У зв`язку з неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань, за період з 01 жовтня 2013 року по 01 травня 2020 року утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 29 440 грн. 21 коп., на яку позивачем нараховано збитки в порядку ст.625 ЦК України, а саме інфляційні втрати – 6648 грн. 36 коп., 3% річних – 2086 грн. 81 коп. 
Оскільки відповідач добровільно заборгованість не сплачує позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з жовтня 2013 року по травень 2020 року в розмірі 29 440 грн. 21 коп., інфляційні втрати – 6648 грн. 36 коп., 3% річних – 2086 грн. 81 коп., а всього 38 175 грн. 38 коп.; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 102 грн. 
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 19 травня 2017 року по 01 травня 2020 року в розмірі 18 249 грн. 79 коп., яка включає: заборгованість за централізоване опалення – 17 044 грн. 76 коп., інфляційні втрати – 599 грн. 96 коп., 3% річних – 605 грн. 07 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» 1004 грн. 76 коп. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог повивача посилаючись на те, що на підставі проектно-технічної документації, а саме: дозволу на відключення приміщення від мереж централізованого опалення, оформленого Витягом із протоколу № 36 засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 15 жовтня 2009 року, технічних умов КП «ЖЕО №35», проекту реконструкції системи опалення, погодженого КПТМ «Криворіжтепломережа» станом на 2012 рік у квартирі відповідача, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 вже було встановлено індивідуальне опалення з відключенням від мереж централізованого теплопостачання, що підтверджується Актом від 02 лютого 2012 року, складеним теплопостачальним підприємством КПТМ «Криворіжтепломережа». На момент відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання послуги централізованого теплопостачання у будинку надавало КПТМ «Криворіжтепломережа», яке приймало дозвільну, проектну документацію, фіксувало відключення від будинкових мереж, складаючи акт, та знімало навантаження. 
Відповідач зуважує на тому, що він не є споживачем послуг, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», оскільки не отримує послугу з централізованого опалення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку представника позивача, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі значиться зареєстрованим ОСОБА_1 . За вказаною адресою в АТ «Криворізька теплоцентраль» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким здійснюється облік та нарахування вартості послуг з централізованого опалення. 
Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ОСОБА_1 не укладався. 
Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що відповідач вчасно оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2013 року по 01 травня 2020 року утворилась заборгованість в розмірі 29 440 грн. 21 коп., на яку позивачем нараховано збитки в порядку ст.625 ЦК України, а саме інфляційні втрати – 6648 грн. 36 коп., 3% річних – 2086 грн. 81 коп. 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 19 травня 2017 року по 01 травня 2020 року в розмірі 18 249 грн. 79 коп., яка включає: заборгованість за централізоване опалення – 17 044 грн. 76 коп., інфляційні втрати – 599 грн. 96 коп., 3% річних – 605 грн. 07 коп., в межах строків позовної давності про застосування якого відповідачем було заявлено клопотання. 

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст.ст.4,6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові – послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги – послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Так, згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Як вбачається з матеріалів справи, надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалось АТ «Криворізька теплоцентраль».
Відповідач є споживачем послуг, однак оплату за отримані послуги належним чином не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості за період з жовтня 2013 року по травень 2020 року склала 29 440 грн. 21 коп.
Враховуючи ту обставину, що відповідач у встановлені законом строки не вносив плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення та застосування приписів ст.625 ЦК України шляхом нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період прострочки виконання зобов`язань, в межах строків позовної давності, з 19.05.2017 року по 01.05.2020 року, про застосування якого відповідачем по справі подано відповідну заяву.
Колегією суддів перевірено проведений судом першої інстанції розрахунок заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3% річних за період з 19 травня 2017 року по 01 травня 2020 року, з яким колегія суддів погоджується та вважає його вірним.
На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 19 травня 2017 року по 01 травня 2020 року в розмірі 18 249 грн. 79 коп., яка складається із заборгованості за централізоване опалення – 17 044 грн. 76 коп., інфляційних втрат – 599 грн. 96 коп., 3% річних – 605 грн. 07 коп., в межах строків позовної давності про застосування якого відповідачем було заявлено клопотання. 
Не можуть бути підставою для скасування рішення та відмови в задоволені позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що на підставі проектно-технічної документації, а саме: дозволу на відключення приміщення від мереж централізованого опалення, оформленого Витягом із протоколу № 36 засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 15 жовтня 2009 року, технічних умов КП «ЖЕО №35», проекту реконструкції системи опалення, погодженого КПТМ «Криворіжтепломережа», станом на 2012 рік, у квартирі відповідача, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 вже було встановлено індивідуальне опалення з відключенням від мереж централізованого теплопостачання, що підтверджується Актом від 02 лютого 2012 року, складеним теплопостачальним підприємством КПТМ «Криворіжтепломережа», з огляду на наступне.
Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі – Правила).
Відповідно до пункту 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Згідно з п.26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, який був чинний на момент винекнення правовідносин між сторонами та втратив чинність з 17 вересня 2019 року, визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.
Відповідно до п. 1.2 Порядку, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від вказаних мереж.
Згідно з п.2.1. Порядку, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинку) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканця будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.
Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Засідання комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.
Відповідно до п. 2.2.1 Порядку, при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) опалення.
Згідно з п. 2.3. Порядку, отримання технічних умов може виконуватися безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.
Відповідно до п. 2.5 Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири, або уповноваженої ним особи.
Згідно з п. 2.6 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.
Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п.2.2 Порядку).
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до наказу від 22 листопада 2005 № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Отже, з наведеного вище слідує, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається лише на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання процедури, прийнятого на підставі заяви власника (власників) будинку.
Зазначена правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду № 6-1192цс15 від 11 листопада 2015 року, у справі №915/89/16 від 02 березня 2018 року та у справі №522/401/15-ц від 25 вересня 2019 року.
Як вбачається із матеріалів справи, актом № 2 від 02 лютого 2012 року, складеним та підписаним уповноваженим представником КПТМ «Криворіжтепломережа» інспектором Калужною Н.Н. та представником зі сторони споживача – ОСОБА_1 проведено огляд приміщення та встановлено: наявність видимого розриву в системі централізованого опалення, стояки за ізольовані, заглиблені в стіни, пакет документів наявний, в приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування електролічильника (відомості не вказані), пропонується зняти навантаження, Q=0,0037 Гкал/г. Система гарячого водопостачання залишається (а.с.45).
З Витягу з протоколу № 36 засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 15 жовтня 2009 року слідує, що ОСОБА_1 звернувся до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради з питання влаштування додаткового індивідуального опалення (електричного котла) в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Для розгляду цього питання йому було рекомендовано: 1) отримати згоду власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб вище розташованих квартир на влаштування індивідуального опалення, завірену власником, представником власника або управителем жилих будинків; 2) отримати технічні умови від постачальників електроживлення, тепла, холодної води; 3) замовити проект індивідуального теплопостачання в проектній організації, яка має відповідні ліцензії, з його узгодженням з підприємствами, які видали технічні умови; 4) по закінченню робіт скласти акт про відключення приміщення від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання. Після виконання вищезазначеного, виконавець послуг з теплопостачання та гарячої води має право внести зміни до діючого договору по нарахуванню першої ставки двоставкового тарифу з послуги теплопостачання. Дозвіл діє протягом 1 року з моменту видачі (а.с.41).
Копії робочого проекту електропостачання системи автономного опалення в кв. АДРЕСА_2 № 59/10.10-ЭМ ПАТ «КСБК» від 2010 року та технічних умов на приєднання до електромережі електропроводки, затверджені головним інженером КП «ЖЕО №35», погодженого теплотехнічного розрахунку огороджуючих конструкцій в квартирі з автономним опаленням в сукупності підтверджують, що відповідач частково виконав умови дозволу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради на встановлення електричного автономного опалення в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, доказів звернення відповідача після облаштування квартири індивідуальним автономним електричним опаленням до створеної рішенням виконкому Криворізької міської ради міжвідомчої комісії з питання відключення споживача від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, суду не надано. Тому об`єктивно встановити, що відповідач не користувався послугами позивача з теплопостачання - неможливо. До того ж встановлення електричного автономного опалення як додаткового не визначає наявність підстав для відключення квартири від системи централізованого опалення. 
Технічні умови для правомірного відключення від центральної системи теплопостачання відповідач не виготовляв та відповідний дозвіл на відключення та влаштування індивідуального автономного опалення, у передбаченому законом порядку, не отримував. Відтак, відсутність у відповідача законного акта, затвердженого рішенням комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО та ГВ є підставою для продовження нарахування коштів за комунальні послуги. 
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для звільнення від оплати послуг, що надавалися АТ «Криворізька теплоцентраль».
Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не є споживачем послуг, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», так як не отримує послугу з централізованого опалення, оскільки відключення квартири, в якій зареєстрований відповідач, проведено без дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідач не виготовив технічні умови для правомірного відключення від центральної системи теплопостачання та не отримав відповідний дозвіл, у передбаченому законом порядку, тому є споживачем послуг, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль».
Слід зауважити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Колегія суддів звертає увагу на те, що законодавчо обмежене право мешканців багатоквартирних будинків самовільно здійснювати демонтаж від системи центрального опалення, оскільки це може призвести до порушення прав інших співвласників багатоквартирного будинку. Тому, з дотриманням принципу справедливого балансу, держава урегульовала спірне питання шляхом дотримання певної системи правил, дотримання яких є обов`язковими для відключення від системи центрального опалення.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги та доповнень до апеляційної скарги, не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної та доповнень до апеляційної скарги - відсутні.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги та доповнень до апеляційної скарги, висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга та доповнення до апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 08 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: