ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року	Львів	Справа № ЗД/380/76/20 пров. № А/857/15910/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В.,  Запотічного І.І.,
за участю секретаря судового засідання:    Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім.Ю.Завадського" на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року з питань вжиття заходів забезпечення позову, постановлену суддею Сидор Н.Т. у м. Львові, у справі № ЗД/380/76/20 за заявою Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім.Ю.Завадського" про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2020 року позивач – Приватне акціонерне товариство «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім.Ю.Завадського» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови  Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу № ЛВ22439/1425/АВ/ФС від 21.10.2020 до набрання рішення у даній справі законної сили.
В обґрунтування вимог заяви вказує на те, що має намір оскаржити постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу №ЛВ22439/1425/АВ/ФС від 21.10.2020 у судовому порядку.
Згідно доводів позивача, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Вказує, що встановлення заявленого заходу забезпечення позову до вирішення спору судом у даній справі відповідають предмету заявленого позову та, водночас, вжиття таких заходів  не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.
Ухвала мотивована відсутністю доказів можливості виконання в примусовому порядку постанови, про намір оскарження якої вказує заявник, та існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, а відтак судом не встановлено наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною 2 цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Слід зазначити, що суд при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи із конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна із передбаченихч.2 ст.150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Для забезпечення адміністративного позову суд може вживати заходи шляхом: зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; заборони відповідачу вчиняти певні дії; встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії; заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку (ч.1 ст. 151 КАС України).
Водночас, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх тверджень, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Вимоги заяви про забезпечення позову Приватне акціонерне товариство «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім.Ю.Завадського»  обгрунтовує тим, що постановою Головного управління Дежпраці у Львівській області №ЛВ22439/1425/АВ/ФС від 21.10.2020 на нього накладено штраф у розмірі 188920, 00 грн, одночасно вказуючи на намір її оскарження.
В обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник покликається на те, що невжиття заходів матиме наслідком заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам та ускладнить їх відновлення без вжиття таких заходів.
Відмовляючи в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення, про намір оскарження якого вказує заявник, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів можливості виконання постанови Головного управління Дежпраці у Львівській області №ЛВ22439/1425/АВ/ФС від 21.10.2020 в примусовому порядку.
Судом також було враховано зазначення у змісті постанови дату набрання нею законної сили – з 21.10.2020, тримісячний строк з дня її винесення для пред`явлення до вконання – до 21.01.2021 та можливість її оскарження в судовому порядку.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що доказ звернення до примусового виконання постанови, намір яку має заявник оскаржити у судовому порядку, заявником додано до клопотання про долучення доказів (вх.№К-1717/21 від 27.01.2021), однак судом першої інстанції такий не підлягав врахуванню з огляду на дату прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 64130921 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу № ЛВ22439/1425/АВ/ФС від 21.10.2020 – 14.01.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).
Надаючи юридичну оцінку заявленому клопотанню про забезпечення адміністративного позову відповідно до ст.150 КАС України та доводам апеляційної скарги, колегією суддів враховано пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з можливим предметом позову в разі оскарження заявником постанови Головного управління Держпраці у Львівській області №ЛВ22439/1425/АВ/ФС від 21.10.2020.
Також, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, слід враховувати інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Колегія суддів також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.
Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Оскільки заявником не наведено переконливих підстав обгрунтованості вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, не подано суду належних та допустимих доказів наявності очевидної протиправності дій суб`єкта владних повноважень, неможливості або ускладнення захисту за умови невжиття заходів забезпечення позову, апеляційний суд не вбачає підстав необхідності забезпечення адміністративного позову згідно з ст.150 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Керуючись статтями 150, 242, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім.Ю.Завадського" залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року з питань вжиття заходів забезпечення позову у справі № ЗД/380/76/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Постанова складена в повному обсязі 16.02.2021.