П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1690/20	

Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Херсон, 16 жовтня 2020 року
          
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлій О.О., Єщенко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф-129712-51-У від 04.11.2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (надалі - відповідач, ГУ ДПС у Херсонській обл., АР Крим та м. Севастополі), у якому просить визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 04.11.2019 року №Ф-129712-51-У.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна вимога про сплату боргу є протиправною, оскільки він не є платником ЄСВ. При цьому стверджує, що заборгованість зі сплати ЄСВ у вимозі розрахована станом на 14.04.2020 року, в той час як вимога датована 04.11.2019 року, що також вказує на протиправність спірної вимоги. Зазначає, що відповідач не мав права на направлення вимоги на примусове виконання до територіального органу ДВС, так як позивач спірної вимоги взагалі не отримував, тому не міг реалізувати своє право на добровільну сплату заборгованості у порядку, передбаченому Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Обґрунтовуючи правомірність спірної вимогу, відповідач у відзиві на позов посилаючись на приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкції, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, а також на дані зворотного боку облікової картки позивача з ЄСВ, вказував на наявність у позивача заборгованості зі сплати ЄСВ станом на 31.12.2019 року у розмірі 8262,54 грн., що у свою чергу стало підставою для складення оскаржуваної вимоги.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги.
В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що оскаржувану вимогу було прийнято 04.11.2019р. При цьому, в пункті 5 Вимоги було вказано, що дата набрання чинності вимогою – 14.04.2020р. Вимога містить відомості щодо стану заборгованості на 14.04.2020р., тобто через 5 місяців після її складання. В оскаржуваній Вимозі не вказаний і період, за який на думку відповідача існує відповідна заборгованість зі сплати ЄСВ. Наголошує, що Вимога не направлялась йому взагалі. Крім того, зауважує, що оскільки грошові зобов`язання на день складення Вимоги є невизначеними взагалі, окрім того не набули статусу узгоджених, вказане виключає право контролюючого органу надсилати вимогу як платнику податків так і до органу ДВС. Більше того, апелянт звертає увагу, що він взагалі не є платником ЄСВ, адже будь-яких заяв до податкового органу стосовно взяття його на облік не звертався.
28.12.2020 року за вхід. № 25769/20 до суду відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, у якому контролюючий орган вказує на хибність доводів апелянта зазначаючи, що ОСОБА_1 є платником єдиного внеску, як самозайнята особа, що здійснює незалежну професійну діяльність – є адвокатом згідно Свідоцтва № 449, виданого Херсонською КДКА 25.06.2009р. та згідно даних облікової картки має недоїмку зі сплати ЄСВ у сумі 8262,54 грн. Через наявність у платником недоїмки відповідачем було складно оскаржувану вимогу у відповідності до приписів Податкового кодексу України та ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та надіслано на адресу ОСОБА_1 . Сумніви позивача щодо того, що вимога датована 04.11.2019р., а розмір недоїмки розраховано станом на 14.04.2020 року спростовується тим, що зазначена вимога була направлена на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Дане відправлення було повернуто за зворотною адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» - 25.01.2020р. У зв`язку із вказаним, відповідно до вимог Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, після повернення поштового відправлення, контролюючим органом було сформовано вимогу із позначкою «У», тобто узгодженою сумою недоїмки станом на 14.04.2020р. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято повністю до вимог чинного законодавства, висновки викладені у ньому, є обґрунтованими.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) є адвокатом (свідоцтво №449 від 25.06.2009 року, видане за рішенням Херсонської КДКА від 25.06.2009 року №7) обліковується у Раді адвокатів Херсонської області та провадить індивідуальну адвокатську діяльність, що підтверджується даними з Єдиного реєстру адвокатів України.
04.11.2019 року Головне управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-129712-51-У, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску складає 8262,54 грн.
Не погоджуючись з прийнятою вимогою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 
позивачем не виконано свого обов`язку як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, щодо сплати єдиного соціального внеску у встановлені законом строки, у зв`язку із чим дії контролюючого органу з формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) у даній справі відповідають вимогам законодавства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.
Умови та порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (надалі - Закон України № 2464-VI, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Водночас, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (надалі – ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За визначенням п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України №2464-VI, платниками єдиного внеску є в тому числі особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Вказана норма кореспондує з приписами пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, якою визначено поняття «самозайнята особа» у розумінні цього Кодексу, - як платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб;
Згідно з п.п.178.1, 178.2 ст. 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Тобто, діяльність адвокатів підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України.
Як встановлено п.65.2 ст. 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач перебуває у статусі особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, позаяк ним здійснюється адвокатську діяльність.
Вказане сторонами не заперечується сторонами.
Разом з тим, апеляційний суд також зауважує, що приписами ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обов`язки платників єдиного внеску виникають:
-у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців";
-у осіб, зазначених в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1, пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - з початку провадження відповідної діяльності.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст.6 Закону України №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
За змістом абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України №2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2ст. 9 Закону України №2464-VI).
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України №2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону   нараховується єдиний внесок.
Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Як свідчать дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з 21.10.2019 року за позивачем рахувалась заборгованість з ЄСВ в сумі 8262,54 грн., яка станом на 31.12.2019 року погашена не була.
За приписами ч.4 ст. 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
За визначенням абз. 2 п. 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, (далі - Інструкція №449; в редакції станом на момент формування спірної вимоги), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
У відповідності до п. п. 3, 4 розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), зокрема якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, протягом 10 робочих днів, наступних за календарним місяцем у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
В даному випадку, як свідчать матеріали справи та встановлено судами обох інстанцій, відповідачем надіслано податкову вимогу ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням недоїмки зі сплати ЄСВ.
Наявним в матеріалах справи корінцем вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ від 04.11.2019 року №Ф-129712-51 підтверджується, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 31.10.2019 року становить 8262,54 грн.
Вказана сума ЄСВ нарахована позивачу як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність у розмірі мінімального страхового внеску на місяць.
Відтак, у даному випадку нарахування суми заборгованості позивача в розмірі 8262,54 грн. по сплаті єдиного внеску здійснено на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі. 
Електронні витяги облікової картки платника податків з нарахування та сплати єдиного внеску долучено до матеріалів справи та наявні у справі.
Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що п. п. 4, 5 розділу VI Порядку 449 передбачено ведення органом доходів і зборів реєстру виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.
При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога). В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.
Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.
У разі, якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).
Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності), зокрема:
вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);
надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів).
Колегією суддів встановлено, що спірна вимога (від 04.11.2019 року №Ф-129712-51У) направлена позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за №7300305997853 за адресою: м. Херсон, Суворовський район, вул. 40 років жовтня (станом на момент розгляду справи перейменовано на вул. Небесної Сотні), буд. 7, кв. 3. Поштове відправлення повернуто за зворотною адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» - 25.01.2020 року.
З урахуванням наведених законодавчих приписів, а також враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що саме з наведеної дати вимога вважається належним чином надісланою (врученою) позивачу, однак не врученою з незалежних від відповідача підстав. 
Твердження апелянта про невірне зазначення адреси відправлення колегія суддів оцінює критично, з огляду на те, що надіслана вимога містить адресу одержувача – АДРЕСА_1 , яка є адресою ОСОБА_1 . 
Отже, після повернення поштового відправлення за зворотною адресою з відміткою «за закінченням зберігання», контролюючим органом було сформовано вимогу від 04.11.2019р. із позначкою «У», тобто узгодженою сумою недоїмки станом на 14.04.2020р. та направлено вказану вимогу до органу ДВС.
За вказаного, доводи апеляційної скарги стосовно того, що вимога про сплату боргу прийнята 04.11.2019р., а розмір недоїмки розраховано станом на 14.04.2020р., колегія суддів оцінює критично.
Враховуючи все викладене вище, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем не виконано свого обов`язку як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, щодо сплати єдиного соціального внеску у встановлені законом строки, дії контролюючого органу з формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) у даній справі відповідають вимогам законодавства, у зв`язку із чим, відсутні підстави для її скасування.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 540/1690/20 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено та підписано 04 березня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.