ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/3026/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,      
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 ( суддя першої інстанції Серьогіна О.В.) в адміністративній справі №160/3026/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області   третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області   про скасування вимоги,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області, третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області з вимогою визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 13.08.2019 року № Ф-4465-51 У в розмірі 9 603,66 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області, третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про скасування вимоги - задоволено частково: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 13.08.2019 року № Ф-4465-51 У в розмірі 6 631,31 грн. В задоволені решти вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №160/3026/20 задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 435,43 грн.
Додаткове рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем.
Посилаючись на порушення норм процесуального права, скаржник просить скасувати додаткове суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким розподілити понесені позивачем судові витрати, поклавши на відповідача суму судових витрат у першій та апеляційній інстанції.
Відповідач та третя особа у справі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України  справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом приписів ч.1  ст.132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом приписів ч.9  ст.139 КАС України  при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому ч.1  ст.139 КАС України  визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Як вбачається із заяви про ухвалення додаткового судового рішення від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 посилаючись на те, що при винесенні рішення від 05 жовтня 2020 року не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 643,47 грн., а також поштових витрат на суму 93,20 грн.
Матеріалами справи встановлено, що 24.06.2020 року від ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 року заяву про забезпечення позову було задоволено.
При цьому під час подання заяви про забезпечення позову позивачем було помилково двічі сплачено судовий збір за подання відповідної заяви, у зв`язку з чим, 26.06.2020 року ОСОБА_1 було подано клопотання про повернення помилково сплаченого судового збору.
Так судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від платника ОСОБА_1 було зараховано судовий збір за подання заяви про забезпечення позову за двома платіжними документами у розмірі 630,61 грн. та у розмірі 630,60 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі № 160/3026/20 задоволено частково та повернуто сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в адміністративній справі № 160/3026/20 в сумі 630,61 грн. відповідно до квитанції № 0.0.1748693202.1 від 24.06.2020 року.    
В задоволенні решти вимог відмовлено, а саме щодо повернення судового збору у розмірі 643,47 грн., як просила позивач в своїй заяві.
З урахуванням викладеного вимоги щодо повернення судового збору у розмірі 643,47 грн., та які були заявлені позивачем в заяві про ухвалення додаткового судового рішення, судом першої інстанції вирішено ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2020.
Приймаючи додаткове рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що оскільки питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору розмірі 630,60 гривень за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову вказаним рішенням суду вирішено не було то з урахуванням приписів ч. 1   ст. 139 КАС України, дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 435,43 гривень за подання до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Крім того, частиною 1  статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України  процесуальним правом на ухвалення додаткового рішення наділений суд, який ухвалив судове рішення.
Отже, розподіл судових витрат здійснює суд, який ухвалив судове рішення по суті позову.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову.
Відтак, судом, який має вирішувати питання про розподіл судових витрат в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України  є саме Третій апеляційний адміністративний суд.
Таким чином, оскільки було скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від    05.10.2020, підлягає скасуванню і додаткове рішення, яким було вирішено питання стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 435,43 гривень за подання до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про    ухвалення додаткового судового рішення по справі №160/3026/20    належить відмовити.
Керуючись статтями  315,  317,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2020  в адміністративній справі №160/3026/20 скасувати.
В ухваленні додаткового рішення в адміністративній справі №160/3026/20 ОСОБА_1   відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений    ст. 329 КАС України.
Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва