Дата документу  Справа № 330/2202/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Справа № 33/807/14/21                                         Головуючий в 1-й інстанції - Гусарова В.В.
Єдиний унікальний № 310/2202/20                                Доповідач в 2-й інстанції - Пивоварова Ю.О.
Категорія - ч.1 ст.155-1 КУпАП                

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
22 січня 2021 року                                                                м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Зарвій Р.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Зарвій Р.Л. на постанову судді Якимівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Якимівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП притягнуто 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою:  АДРЕСА_1 ,і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 34,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Як зазначено в постанові, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 448 від 11.09.2020 при перевірці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , в якій здійснює діяльність ТОВ «Беріл - Софт» встановлено правопорушення, а саме не проведення розрахункової операції через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи РРО на загальну суму 20,00 грн. Порушено п.1, ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.155-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з постановою суду першої інстанції, вважає рішення суду таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Захисник обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що постанова не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи. Правопорушник ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підписувала, та дізналась про його складення з тексту з оскаржуваної постанови суду. ТОВ «Беріл-Софт» та ОСОБА_1 ніколи не здійснювали діяльність у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Окрім того, апелянт зазначає, що необґрунтованість оскаржуваної постанови суду вказує на те, що фактично ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за діяння іншої особи, чиї ідентифікаційні данні не було належним чином встановлені та перевірені. 
Факт розгляду справи ОСОБА_1 дізналась лише після отримання оскаржуваної постанови 03 листопада 2020 року. 
Таким чином, апелянт просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити. 

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її представника, які підтримали заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу; опитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про задоволення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 участі в судовому засіданні не приймала. Доводи наведені нею в заяві, матеріалами справи спростовувати не можливо, відтак, з огляду на загальні засади правосуддя щодо права особи на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає за можливе визнати причину пропуску ОСОБА_1 та її захисником строку на апеляційне оскарження поважною, внаслідок чого цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як убачається із матеріалів справи, дані вимоги Закону суддею дотримані не були.
В оскаржуваній постанові зазначено, що правопорушника було викликано до судового засідання, за місцем реєстрації, належним чином, але до суду вона не з`явилася про причини неявки суд не повідомила. 
Однак, такі твердження судді не відповідають матеріалам справи, відповідно до яких, відсутні будь-які дані про повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи на 05.10.2020.
Враховуючи наведені обставини, суддя, всупереч вимогам ч.1 ст.268 КУпАП, передчасно розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
З огляду на наведене, постанову судді слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відновити порушені права ОСОБА_1 .
Розгляд справи без виклику в судове засідання та участі у ньому учасників справи, також вплинув на правильність вирішення справи. 
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Вимогами ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Приписами ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Всупереч цьому, судом не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
Суддя місцевого суд в порушення вимог ст.283 КУпАП під час розгляду адміністративної справи не встановив фактичних обставин, що утворюють склад адміністративного правопорушення та не виклав їх в мотивувальній частині постанови як формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Текст постанови суду містить лише посилання на протокол про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суддею суду першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155-1 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії №448 від 11.09.2020 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за що передбачена відповідальність ч.1 ст.155-1 КУпАП.
За диспозицією ч.1 ст.155-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у порушенні встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, а саме - у тому, що при перевірці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , в якій здійснює діяльність ТОВ «Беріл - Софт» встановлено правопорушення, а саме не проведення розрахункової операції через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи РРО на загальну суму 20,00 грн., суд першої інстанції послався на матеріали адміністративної справи. Проте, як вбачається з матеріалів справи місцевий суд не вказав, які саме матеріали справи підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, належним чином не перевірив та не дав їм відповідної правової оцінки.
В ході апеляційного розгляду справи свідок ОСОБА_2 , який є головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Запорізькій області, та який здійснював перевірку кафе «Амбар» 14.08.2020 та складав Акт перевірки та протокол №448 від 11.09.2020 стосовно ОСОБА_1 пояснив, що він не пам`ятає особу, яка здійснювала продаж пива в кафе «Амбар» 05.08.2020 та особу, яка надавала копію паспорту та Виписку з Реєстру. Не може достовірно сказати, що цією особою була ОСОБА_1 , яка присутня в залі судового засідання апеляційного суду. Вказав, що особа, яка здійснювала продаж в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 05.08.2020 відмовилась отримувати наказ на перевірку та покинула приміщення вказаного кафе. Він разом з іншим інспектором зателефонували на 102 та викликали поліцію. Через деякий час з`явилась інша жінка, яка назвала себе ОСОБА_1 та в присутності працівників поліції надала копію паспорту та документи на ТОВ «Беріл-Софт».
Свідок ОСОБА_3 , яка є головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Запорізькій області та яка здійснювала разом з інспектором ОСОБА_2 05.08.2020 перевірку кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повідомила, що під час «курортного сезону» здійснювали перевірку діяльності кафе та ресторанів. Для здійснення перевірки отримали направлення та наказ на перевірку певних закладів, здійснили контрольну закупку, після чого продавець кафе втекла. Викликали працівників поліції, до кафе приїхала інша жінка, яка спілкувалась з працівниками поліції та надала копію паспорту та документи на ТОВ «Беріл-Софт». Повідомила, що протокол складався в приміщенні Головного управління ДПС у Запорізькій області, яке розташоване в м. Запоріжжя, оскільки на день перевірки представник ТОВ «Беріл-Софт» для складання протоколу не з`явився. При складанні протоколу, перевірено за реєстром, що ТОВ «Беріл-Софт» працює, дані директора співпали з реєстром. Кафе «Амбар» працювало без документів, звідки працівники кафе отримали документи на ОСОБА_1 та ТОВ «Беріл-Софт» невідомо. Складали Акт та протокол на підставі тих документів, які їм надали. 
ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення суду пояснила, що її підприємство ТОВ «Беріл-Софт» не здійснює та не здійснювало господарську діяльність в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою АДРЕСА_2 . Вона взагалі не була присутня у вказаному кафе. Їй невідомо звідки у працівника вказаного кафе копія її паспорта та Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «Беріл-Софт». Зазначила, що її підприємство не веде роздрібну торгівлю, а займається оптовою торгівлею продуктами харчування та обладнанням. Вказаний в матеріалах справи ідентифікаційний номер ОСОБА_1 їй не належить, а належить її сину. 
Захисник Осипової О.В. послався на порушення порядку встановлення особи, оскільки працівниками поліції встановлено особу ОСОБА_1 за ксерокопією її паспорта, лише першої та другої сторінки, без наявності оригіналу паспорту. 
Такі твердження ОСОБА_1 та її захисника знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», і таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП.
В матеріалах справи докази, які прямо вказували б про те, що ОСОБА_1 , не провела через РРО суму покупки та не видала касовий чек, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення №48 від 11.09.2020, який був складений на підставі акту про результати фактичної перевірки №0492/08/01/05/40419344 від 14.08.2020 - відсутні.
Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує наступне.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.
А тому, посилання сторони захисту про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 та навіть її причетності до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.
За таких обставин, що постанова судді Якимівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в її діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП за наведених в протоколі обставин.

Керуючись ст.ст.22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
апеляційну скаргу захисника - адвоката Зарвія Р.Л. задовольнити.
Постанову судді Якимівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року, якою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст.155-1 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Ю.О. Гріпас