Ухвала

 
22 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 213/87/18
Провадження № 51-864 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Інгулецького районного суду                    м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року, 
встановив:
У касаційній скарзі  ОСОБА_4 ставитьпитання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу. Проте вказаних приписів кримінального процесуального закону ОСОБА_4 належним чином не виконав.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2)  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Крім того, відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення, підставами його ухвалення, а також відповідати змісту прохальної частини касаційної скарги.
Всупереч викладеному, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, ОСОБА_4 не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного йому покарання з огляду на положення  ст. 414 КПК України та статей 69 і 75 КК України.
До того ж, у змісті касаційної скарги наявні суперечності між її мотивувальною та прохальною частинами. Зокрема,  ОСОБА_4 , ставлячи питання щодо незаконності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати лише рішення апеляційного суду. При цьому, ставлячи питання про скасування рішення апеляційного суду, ОСОБА_4 не вказує, яке рішення суд касаційної інстанції має постановити щодо цього рішення, а також не вказує, яке рішення суд касаційної інстанції має ухвалити за наслідками розгляду касаційної скарги в цілому. Таким чином,  прохальна частина касаційної скарги також, не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України. 
Вказані суперечності у змісті касаційної скарги, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також відповідно до ст. 426 КПК України касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Однак засуджений у своїй касаційній скарзі вказав помилкове найменування суду касаційної інстанції.
Крім цього, частиною 5 статті 427 КПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Однак, ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги належним чином завірені копії оскаржуваних судових рішень, що позбавляє суд можливості перевірити законність та обґрунтованість вимог касаційної скарги.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків. 
Протягом визначеного строку ОСОБА_4 має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений законом строк.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року залишити без руху.
Надати ОСОБА_4 строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                      ОСОБА_3