ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Справа №766/10059/20 Головуючий в І інстанції: Зубов О.С.
Провадження №33/819/110/21 Доповідач: Чорна Т.Г.
Категорія: ч.1 ст.172-4 КУпАП

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі :
судді Чорної Т.Г.
при секретарі Автонагової Ю.В.
за участю: 
прокурора Гончарова В.Г.

особи, відносно якої складено 
протокол про адміністративне 
правопорушення  ОСОБА_1 

адвоката Сергета В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-4 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які складають 5100 грн з конфіскацією отриманої винагороди від роботи за сумісництвом в сумі 1000 грн. Стягнуто з в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 перебуваючи на посаді інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції (далі – УПП) у м. Херсоні інспектора чергового відділу чергової служби УПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання старший лейтенант поліції, будучи суб?єктом відповідальності за порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, відповідно до п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ст.25 Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п.п.1 п.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 12, 61, 105 Закону України «Про національну поліцію», окрім обов?язків, покладених на неї за посадою поліцейського, порушила вказані вище обмеження і заборони шляхом виконання також роботи, пов?язаної із зайняттям іншою оплачуваною діяльністю, а саме систематично у період з серпня 2018 року по теперішній час, у тому числі 15.05.2020 року у робочий час, маючи намір на отримання винагороди або за винагороду надавала послуги приватного фотографа з проведення фотозйомки у м. Херсоні, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-4 КУпАП, а саме порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила вказану постанову скасувати, провадження у справі закрити, у зв?язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Під час апеляційного розгляду адвокат Сергет В.В. та ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
За змістом ч.1 ст.172-4 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з порушенням особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п?ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом.
Об`єктом даного проступку виступають суспільні відносини, що виникають з приводу дотримання встановлених правил заняття службовцями іншими видами оплачуваної діяльності.
Предметом даного проступку (речі матеріального світі, на які спрямоване діяння) виступають: а) винагорода від роботи за сумісництвом; б) дохід–сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.
З об`єктивної сторони даний проступок має формальний склад, обов`язковою ознакою якого є діяння у формі дії.
З об`єктивної сторони правопорушення характеризується діянням у формі прийняття особою неправомірної вимоги. При цьому виконання або невиконання в інтересах іншої особи будь-яких дій з використанням службового становища не є обов`язковою об`єктивною ознакою.
Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", за винятком депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі), присяжних.
Із суб`єктивної сторони правопорушення характеризується умисною формою вини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуваючи на посаді інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції (далі – УПП) у м. Херсоні інспектора чергового відділу чергової служби УПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання старший лейтенант поліції, тобто будучи суб?єктом відповідальності за порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, відповідно до п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ст.25 Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п.п.1 п.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 12, 61, 105 Закону України «Про національну поліцію», окрім обов?язків, покладених на неї за посадою поліцейського, порушила вказані вище обмеження і заборони шляхом виконання також роботи, пов?язаної із зайняттям іншою оплачуваною діяльністю, а саме систематично у період з серпня 2018 року по теперішній час, у тому числі 15.05.2020 року у робочий час, маючи намір на отримання винагороди або за винагороду надавала послуги приватного фотографа з проведення фотозйомки у м. Херсоні. 
Відповідно до п «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейські є суб?єктами, на яких поширюється дія вказаного закону.
Відповідно до ст. 66 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський не може під час проходження служби займатися іншою оплачуваною діяльністю, крім науково-педагогічної, наукової або творчої. 
Тому при визначенні чи мало місце порушення обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю слід враховувати не тільки положення загального законодавства про запобігання корупції, але й спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють особливості проходження служби публічними службовцями.
Згідно із п.1 ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП .
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами. Зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення №7/2020 від 01.07.2020 року, яким встановлені фактичні обставини вчиненого правопорушення;
- витягами з наказів №27 о/с від 12.02.2016, №1064 о/с від 05.11.2018, №396 о/с від 31.05.2019, №397 о/с від 31.05.2019 відповідно до яких ОСОБА_1 працює в Управлінні патрульної поліції в Херсонській області;
- копією пам`ятки застереження працівника органів внутрішніх справ про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України, підписаною ОСОБА_1 08.02.2016;
- копією пам`ятки-ознайомлення ОСОБА_1 з Законом України "Про запобігання корупції" від 12.11.2019;
- додатком від 15.05.2020 до доручення ДПП від 09.04.2020 за №6249/41/4/01-2020, відповідно до якого ОСОБА_1 15.05.2020 було дозволено виконувати свої службові обов`язки дистанційно за місцем постійного проживання;
- копією договору оренди від 02.01.2020 року відповідно до якого ОСОБА_1 отримала у користування фотоапарат Canon EOS 6D kit 24-105 (WG);
- роздруківками з соціальних мереж відповідно до яких вбачаються ознаки провадження ОСОБА_1 діяльності в сфері фотографії із зазначенням цін за вказані послуги;
- скриншотами листування між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в ході якого відбувається їхня домовленість про проведення фотозйомки за ціною в 1000грн;
- свідок ОСОБА_4 пояснив, що бачив оголошення ОСОБА_1 на її соціальних сторінках про те, що вона надає послуги з фотографування. На вказаних оголошеннях були вказані ціни за ці послуги, щодо волонтерської діяльності ОСОБА_1 в цій сфері чи безпосередньо фотографування ОСОБА_3 за грошові кошти йому нічого не відомо;
- свідок ОСОБА_5 пояснила, що знає, що ОСОБА_1 займається фотографуванням, бачила в її соціальних мережах відповідні пости з ціновими прайсами, але чи отримувала вона кошти їй не відомо. 15.05.2020 року ОСОБА_1 повинна була дистанційно виконувати свої службові обов`язки за місцем свого проживання;
- свідок ОСОБА_3 пояснила, що побачила роботи ОСОБА_1 в соціальних мережах, домовилась з нею про проведення фотозйомки, яка відбулась 15.05.2020 року, одразу після закінчення зйомки вона сплатила ОСОБА_1 1000грн. Вказану суму вони обговорювали в соціальних мережах як вартість за послуги за фотографування ОСОБА_1 ;
- письмовими поясненнями ОСОБА_6 відповідно до яких, 15.05.2020 року він з ОСОБА_3 був на фото-сесії, яку проводила ОСОБА_1 по закінченню якої ОСОБА_3 заплатила ОСОБА_1 1000грн;
- письмовими поясненнями ОСОБА_7 , яка пояснила, що знає ОСОБА_1 як фотографа, в період оголошення карантину в Україні до неї на макіяж для фото-сесії приходила дівчина, яка повідомила, що знімати її буде ОСОБА_1 . За наданий макіяж дівчина сплатила 500грн.
Отже, висновок суду першої інстанції про встановлення винності ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-4 ч.1 КУпАП є правильним, постанова суду в цій частині є законною та скасуванню не підлягає.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що моментом виявлення адміністративного правопорушення є саме 18 травня 2020 року є неправильним, оскільки уповноважена особа складає протокол після того як матиме достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, а тому саме момент встановлення всіх ознак об?єктивної сторони складу адміністративного правопорушення і є моментом виявлення правопорушення.
Отже, слід дійти висновку, що в період з 15.05.2020 року  по 22.06.2020 року уповноважена особа, що склала протокол отримала достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, та встановлення всіх ознак об?єктивної та суб?єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а тому саме починаючи з зазначеної дати – 22.06.2020 року уповноважений орган мав об?єктивну можливість скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення і саме з цієї дати, на думку апеляційного суду, слід відліковувати початок строку для накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення пов?язаного з корупцією.
Доводи апелянта про закінчення строків накладення стягнення є необґрунтовані.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів, яким суд дав належну оцінку, тому до уваги не приймаються.
Таким чином, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, та призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.
Враховуючи наведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2020 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Херсонського 
апеляційного суду Т.Г. Чорна