ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

12 лютого 2021 року
м. Харків

справа № 644/3352/20
провадження № 22-ц/818/1352/21

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого -         Пилипчук Н.П.,
суддів -                Кругової С.С., Тичкової О.Ю.

Учасники справи : 
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу 

за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2020 року, ухвалене суддею Поповою В.О., в залі суду в м. Харків, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 .
Свій позов обґрунтовувала тим, що 01.08.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 884 від 01 серпня 2008 року. Від шлюбу мають трьох дітей, а саме двох доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач зазначає, що діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. З відповідачем вона проживає окремо, відповідач приймає участь у матеріальному утриманні дітей у розмірі, що є недостатнім для задоволення потреб дітей, тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення аліментів на трьох неповнолітніх дітей у вказаному вище розмірі.
У зв`язку із чим просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2020 року, позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти в розмірі 3 247 (три тисячі двісті сорок сім) грн. 50 коп. щомісячно, на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 08 травня 2020 року і до виповнення кожною дитиною повноліття, на користь ОСОБА_1 , з врахуванням індексації відповідно до вимог ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення".
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково виходив з того, що обґрунтований розмір аліментів становить 3247, 50 грн грн. Вказує, що приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, суд не врахував, що на даний час позивачка не працює, у зв`язку із тим, що доглядає за найменшою дитиною. Суд також не взяв до уваги той факт, що відповідач та його представник не заперечували та фактично визнали той факт, що відповідач є фізичною-особою підприємцем та має у власності два вантажних автомобіля. 
ОСОБА_6 , який діє в інтересах  ОСОБА_2   надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо визначеного розміру аліментів. Вказує, що на даний час він перебуває у скрутному матеріальному становищі, не має постійної роботи та стабільних заробітків. Вказує, що позивачкою не доведено обставин, які б свідчили, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти у розмірі 15000 грн. щомісячно на утримання трьох дітей.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 01.08.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 884 від 01 серпня 2008 року. Після одруження прізвище дружини - « ОСОБА_1 » , (а.с.6).
В період перебування сторін у шлюбі у них народилося троє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1  від 08.10.2010 року);  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2  від 21.03.2013 року);  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.11.2019 року), (а.с.3-5).
Факт проживання неповнолітніх дітей з позивачем стороною відповідача не оспорюється.
При визначенні розміру аліментів, суд виходячи із того, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 15000грн., дійшов висновку про стягнення аліментів в розмірі 3247 грн. 50 коп. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей.
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з вимогами ч. 2ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті183,184 СК України.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тлумачення статті 184 СК України свідчить, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за наявності передбачених у законі підстав: по-перше, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами; по-друге, якщо платник аліментів частину доходу отримує в натурі; по-третє, коли існують інші істотні обставини для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, до них можуть бути віднесені обставини, коли платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті (зміна курсу іноземної валюти може істотно впливати на розмір аліментів при їхньому вирахуванні в частці від заробітку (доходу).
Суд першої інстанції, за відсутності належних та допустимих доказів щодо працевлаштування відповідача, його постійного доходу, дійшов правильного висновку про встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 3247 грн. 50 коп. щомісячно, до виповнення кожною дитиною повноліття,
Посилання у апеляційній скарзі на те, що визначений розмір аліментів судом є замалим для забезпечення належного рівня життя дитини не спростовують висновків суду.
Доказів здійснення підприємницької діяльності відповідачем, наявності у нього постійного доходу в теперішній час та його розміру позивачка суду не надала.
За положеннями з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Отже, позивачка не позбавлена можливості, у разі зміни майнового стану звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. 
Вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості. Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував обставини, які входять до предмета доказування (статті 182, 184 СК України), врахував інтереси дітей, встановив інші обставини, зокрема відсутність доказів щодо наявності у відповідача офіційного працевлаштування і постійного доходу, встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також покладення обов`язку утримання дитини на обох батьків, тому зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову.
Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -                                                             Н.П. Пилипчук 

Судді -                                                                С.С. Кругова 
                                                                               
                                                                       О.Ю. Тичкова