КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                         
єдиний унікальний номер справи: 757/10634/15-ц
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/236/2021
                                                              
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ                                 УКРАЇНИ
 
02 лютого 2021 року Київський апеляційний суд  в складі колегії суддів:
 
судді - доповідача:                                               Білич І.М.
суддів:                                                                   Коцюрби О.П., Іванченка М.М.
при секретарі:                                                       Кемському В.В.
 
за участю:                              скаржника - ОСОБА_1 
                                               зацікавленої особи - Петрухно С.О. (представника ДВС)
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В.,
у цивільній справі №757/10634/15-ц за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальника та старшого державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на кошти боржника незаконною.
в с т а н о в и л а :
 
У  березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Редакційна Рада», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ «Інституту економічних реформ» про стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, завданої  невиконанням судового рішення.
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року  позовні вимоги ОСОБА_1 було залишено без задоволення.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року  заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2015 року  було скасовано та постановлено нове, за яким позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково, стягнуто на її користь  з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економічних реформ» заробітну плату - 105 000 гривень та моральну шкоду - 10 000 гривень.
У листопаді 2016 року як зазначив суд ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальника та старшого державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції  щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на кошти боржника у виконавчому провадженні ВП 52260275, а  саме невжиття передбачених законом заходів щодо звернення стягнення на кошти боржника в сумі 4,5 тисяч євро присуджених йому рішенням Європейського суду з прав людини від 02.06.2016 року  у справі № 61561/08 ТОВ «Інститут економічних реформ»  проти України. Просила стягнути з ТОВ «Інститут економічних реформ» кошти у сумі 115 000 грн., зобов`язати суб`єктів оскарження звернути стягнення на кошти боржника в сумі 4,5 тис. євро та стягнути у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Уточнивши в подальшому вимоги  скарги (т. 2 а.с.20), скаржника не підтримала вимоги щодо стягнення коштів у відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Міністерства юстиції України та Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 1 червня 2017 року  зазначену ухвалу скасовано справу  направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Верховного Суду від 4 березня 2019 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01 червня 2017 року залишено без змін.
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року скаргу задоволено частково.  
Визнано неправомірною бездіяльність начальника та старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на кошти боржника у виконавчому провадженні ВП 52260275.
Зобов`язано державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Валевського О.О. в порядку ч. 4 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП 52260275 щодо виконання виконавчого листа у справі №757/10634/15-ц про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економічних реформ» на користь ОСОБА_1 115 000 грн. звернути стягнення на кошти боржника, які були стягнуті Департаментом ДВС Міністерства юстиції України за рішенням №61561/08 Європейського суду з прав людини в сумі 123 472,19 грн. у виконавчому провадженні ВП 53077555.
У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.
 
Не погодившись з ухвалою суду, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просило ухвалу в частині задоволених вимог скарги скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні скарги відмовити.
Посилаючись на те, що виконавчий лист у справі №757/10634/15-ц виконувався органом ДВС з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Наполягаючи на тому, що судом помилково застосовано положення Закону України «Про виконавче провадження», які, на думку скаржника, не дозволяють звертати стягнення на користь інших осіб, кошти, які були стягнуті Європейським судом з прав людини на користь конкретного заявника (у даному випадку - ТОВ «Інститут економічних реформ»).
 
ОСОБА_1 не погоджуючись з ухвалою суду також подала апеляційні скарги (засобами поштового та електронного зв`язку) на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року, за результатами розгляду яких просила ухвалу скасувати та постановити нову, якою:
- визнати протиправною бездіяльність заступника міністра юстиції з питань ДВС Шкляра С.В., директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Поліщука Д.В., внаслідок якої не виконане рішення суду за рахунок коштів на спеціальному рахунку Міністерства юстиції, присуджених боржникові рішенням №61561/08, виданим 02.06.2016 року ЄСПЛ у справі «ТОВ «Інститут економічних реформ» проти України», в сумі 123472,19 грн. (еквівалент 4,5 тис. євро);
-  на виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні ВП 52260275 у справі №757/10634/15-цпро стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економічних реформ» на користь ОСОБА_1 115 000 грн. - звернути стягнення на кошти спеціального реєстраційного рахунку Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, на якому перебувають кошти боржника, присуджені за рішенням №61561/08, виданим 02.06.2016 року ЄСПЛ у справі «ТОВ «Інститут економічних реформ» проти України», в сумі 123472,19 грн. (еквівалент 4,5 тис. євро).
Посилаючись на те, що суд безпідставно не врахував доводи скарги щодо незаконності бездіяльності саме заступника міністра юстиції з питань ДВС Шкляра С.В. та директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Поліщука Д.В., внаслідок чого постановив ухвалу, яку неможливо виконати та захистити права її як стягувача. Оскільки суд фактично зобов`язав звернути стягнення на кошти, які повернуті до Державного бюджету. Скаржник вважала, що суд не виконав вказівки Верховного Суду щодо необхідності з`ясування дійсного місцезнаходження коштів, зазначаючи що насправді кошти залишаються на спеціальному реєстраційному рахунку Департаменту ДВС МЮУ.
 
У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представник МЮУ - Васіна І.О. заперечувала проти доводів викладених в ній та просила скаргу залишити без задоволення.
ОСОБА_1 подаючи відзив на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України просила відмовити у її задоволенні.
 
Скаржник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила її задовольнити. Заперечуючи при цьому проти задоволення скарги МЮ України.
Представник зацікавленої особи ДВС - Петрухно С.О. просив відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а скаргу МЮ України задовольнити в повному обсязі. 
Інші учасники, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися, у силу вимог ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Задовольняючи частково вимоги скаржника, суд першої інстанції зазначав про те, що державні виконавці Департаменту ДВС Міністерства юстиції України при виконанні рішення ЄСПЛ діяли відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
При цьому ( як зазначав суд) доводи представника Департаменту ДВС Міністерства юстиції України,  що Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» не передбачено накладення арешту на кошти, стягнуті за рішенням ЄСПЛ, не спростовують наведених висновків суду щодо можливого примусового звернення на кошти у разі поєднання стягувача та боржника в одній особі.
Державний виконавець Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Валевський О.О. звернувся до суду з поданням від 5.04.2017 року за № 1635/19 про зобов`язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства України перерахувати кошти, яке надійшло до суду 6 квітня 2017 року, вх. № 41376 (т.3 а.с. 200-203).
Разом з тим, відповідно до положень ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був звернутись з поданням про звернення (а не зобов`язання) на стягнуті на користь ТОВ «Інститут економічних реформ» кошти, які присуджені рішенням ЄСПЛ для виконання рішення про стягнення коштів з ТОВ «Інститут економічних реформ» на користь ОСОБА_1 .
Не вчинення в належний спосіб державним виконавцем виконавчих дій призвело до невиконання рішення суду на користь ОСОБА_1 та зарахування стягнутих за рішенням ЄСПЛ коштів на користь боржника до Державного бюджету України.
Тому, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, начальника та старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на кошти боржника незаконною у виконавчому провадженні ВП 52260275, а саме:
-      визнання неправомірною бездіяльності начальника та старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на кошти боржника у виконавчому провадженні ВП 52260275.
-   зобов`язано державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Валевського О.О. в порядку ч. 4 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП 52260275 щодо виконання виконавчого листа у справі № 757/10634/15-ц про стягнення з ТОВ «Інститут економічних реформ» на користь ОСОБА_1 115 000 грн. звернути стягнення на кошти боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економічних реформ», які були стягнуті Департаментом ДВС Міністерства юстиції України за рішенням № 61561/08 Європейського суду з прав людини в сумі 123 472,19 грн. у виконавчому провадженні ВП 53077555.
При цьому, суд визнав неправомірною бездіяльність начальника Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки він не вживав належних заходів до державного виконавця щодо виконання рішення суду, а дані, зазначені ним у листі від 22.16.2016 року № 1635/15 щодо вчинення виконавчих дій державним виконавцем (т. 2 а.с. 93-94) не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги та ним не вжито заходів щодо звернення стягнення на кошти боржника, який є стягувачем за рішенням ЄСПЛ.
Інші доводи скарги ОСОБА_1 суд відхилив, як безпідставні.
Проте погодитися з такими висновками суду  повністю не можна виходячи з наступного.
Колегія суддів вважає, що судом  першої інстанції при розгляді справи не  було взято до уваги  наступні  обставини, а саме:
Звертаючись в листопаді 2016 року  зі скаргою на бездіяльність  Міністерства юстиції України та Печерського РВ ДВС м. Києві ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 зазначала себе   як скаржника, в якості  суб`єктів оскарження вказуючи: Міністерство юстиції України та Печерського РВ ДВС м. Києві ГТУЮ у м. Києві, ставлячи питання  за результатами розгляду:
 - визнати  бездіяльність ВВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, а також бездіяльність Міністерства юстиції України - а саме:: невжиття передбачених законом заходів щодо звернення стягнення на кошти боржника в сумі 4,5 тис. євро, присуджені йому рішенням Європейського суду з прав людини від 02.06.2016 року у справі №61561/08 «ТОВ «Інститут економічних реформ» проти України» - протиправною;
-                     на забезпечення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 25.08.2016 року у справі №757/10634/15-ц про стягнення на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Інститут економічних реформ» коштів у сумі 115 000 грн., відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» звернути стягнення  на кошти боржника в сумі 4,5 тис. євро, присуджені йому рішенням Європейського суду з прав людини від 02.06.2016 року у справі №61561/08 «ТОВ «Інститут економічних реформ» проти України».
-                     стягнути  з Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві та Міністерства юстиції України завдану  їй їх бездіяльністю моральну  шкоду в сумі 20 тисяч гривень - по 10 тисяч гривень з кожного ( том 2 а.с. 2-3.)
          Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року скарга ОСОБА_1 була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.    
На виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва скаржником була надана нова редакція скарги, де  скаржник - ОСОБА_1 , суб`єкти оскарження:
- директор департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщук Дмитро Володимирович, 
- начальник Печерського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коблош О.Й., 
- старший державний виконавець Печерського РВ ДВС м. Києва Головного  територіального управління юстиції у м. Києві Журба  Т.В.
за результатами розгляду скарги скаржник просила суд: 
визнати незаконною бездіяльність директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщука Д.В., начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коблоша О.Й. та старшого державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Журби Т.В., а саме: невжиття передбачених законом заходів щодо звернення стягнення на кошти боржника в сумі 4,5 тис. євро, присуджені йому рішенням Європейського суду з прав людини від 02.06.2016 року у справі №61561/08 «ТОВ «Інститут економічних реформ» проти України»;
- на забезпечення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 25.08.2016 року у справі №757/10634/15-ц про стягнення на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Інститут економічних реформ» коштів у сумі 115 000 грн., відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язати суб`єктів оскарження звернути стягнення на кошти боржника в сумі 4,5 тис. євро, присуджені йому рішенням Європейського суду з прав людини від 02.06.2016 року у справі №61561/08 «ТОВ «Інститут економічних реформ» проти України».( том 2 .а.с. 20)
Наявні  матеріали справи вказують на те, що судом першої інстанції здійснювалися виклики в судові засідання  зазначених вище осіб, приєднувалися їх пояснення, заперечення на скаргу, та інше.
Однак, ухвала Печерського районного суду м. Києва від  16 березня 2017 року була постановлена  судом першої інстанції в даній справі за результатами  розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Міністерства юстиції України та Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ( том 2 . а.с. 125 -126).
 При цьому подана ОСОБА_1 як  апеляційна так і касаційна  скарга містили  такий  суб`єктний склад учасників справи  як  і скарга на дії подана  нею 12 січня 2017 року.
 
Після  повернення  справи з касаційної інстанції до суду першої інстанції для продовження розгляду, Печерський районний суд в своїй ухвалі від 03 червня 2019 року  зазначає про розгляд справи за скаргою - ОСОБА_1 на бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства України, начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві  ( том 3 а.с. 47).
При цьому всі звернення ОСОБА_1 починаючи з липня 2019 року до Печерського районного суду  здійснювалися нею як в рамках розгляду скарги за участю суб`єктів оскарження:
-  заступника  міністра юстиції з питань ДВС Шкляр С.В.
- директора  Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщук Д.В.
- начальника Печерського  РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коблош О.Й.
- державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Валевського О.О. ( том.3 а.с. 117).
 
13 серпня 2019 року стягувачем ОСОБА_1 подано письмові пояснення до суду відповідно до яких вона просила: 
 - визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Київ Валевського О.О., - начальника Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Київ Коблоша О.Й., - директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Поліщука Д.В., - заступника Міністра юстиції України Шкляра С.В. при примусовому виконанні рішення суду про стягнення з ТОВ «Інститут економічних реформ» на її користь грошових коштів в розмірі 115 000 грн. шляхом арешту банківського рахунку, на який надійшли кошти в розмірі 123 472,19 грн., присуджених боржникові на підставі рішення ЄСПЛ; 
-          зобов`язати вказаних осіб поновити порушене право шляхом  перерахування грошових коштів в якості погашення боргу по виконавчому провадженні 52260275 на рахунок Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Київ з подальшим нарахуванням на її рахунок, відкритий в Ощадбанку та надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення зазначеними посадовими особами кримінальних  правопорушень, передбачених ст. 382,364 КК України.
Починаючи з грудня 2019 року Печерський районний суд м. Києва    у відповідності  до судових повісток здійснює виклик в призначені судові засідання наступних « суб`єктів оскарження» - директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Поліщука Д.В, - начальника Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Київ Коблоша О.Й., старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Київ Валевського О.О.
Як вбачається із тексту оскаржуваної ухвали  Печерського районного суду від 11 лютого 2020 року  вона  розглядалася  судом за участю суб`єктів оскарження : - Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, однак  щодо бездіяльності:
-                      директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України,
-                      начальника та старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС  у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства  юстиції.
 
Визнано неправомірною бездіяльність начальника та старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на кошти боржника у виконавчому провадженні ВП 52260275.
Зобов`язано державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Валевського О.О. в порядку ч. 4 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП 52260275 щодо виконання виконавчого листа у справі №757/10634/15-ц про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут економічних реформ» на користь ОСОБА_1 115 000 грн. звернути стягнення на кошти боржника, які були стягнуті Департаментом ДВС Міністерства юстиції України за рішенням №61561/08 Європейського суду з прав людини в сумі 123 472,19 грн. у виконавчому провадженні ВП 53077555.
У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.
Зазначене вище на думку колегії суддів, свідчить про те, що  судом першої інстанції  в постановленому судовому рішенні надавалася правова оцінка діям та бездіяльності   як посадовим особам  органу державної виконавчої служби, Департаменту ДВС Міністерства юстиції так і державним виконавцям Департаменту ДВС Міністерства юстиції та Печерського  РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції, які не залучені   судом у якості « суб`єктів оскарження».
Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи  бездіяльністю державного  виконавця чи іншої посадової  особи  органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час  виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Приймаючи заяви, пояснення, скарги  які надходили протягом  розгляду  до матеріалів  справи від ОСОБА_1 ( відсутні докази щодо неприйняття, або повернення) суд першої інстанції  не брав до уваги, що скаржником змінювалися, доповнювалися, уточнювалися не тільки доводи скарги, а і  коло  посадових осіб, державних виконавців дії чи бездіяльність яких оскаржувалася.
Судом вибірково  до суб`єктів оскарження включаються ті чи інші  посадові особи, державні виконавці із кола осіб які уточнювалися скаржником протягом всього розгляду справи. 
Не містить  постановлене судове рішення  також обгрунтувань, які б вказували на те, чому  суб`єктний стан  учасників справи  визначений саме в тому складі  як відображено судом  в ухвалі від  11 лютого 2020 року. З урахуванням того, що він  не узгоджується з переліком учасників про яких  зазначала ОСОБА_1 при подачі скарги в 2017 році.
Відтак, у разі прийняття судом до уваги доповнень які здійснювалися ОСОБА_1 у вигляді подання пояснень, а не скарг як це передбачено нормами ЦПК України подальше не притягнення до участі в справі всіх учасників, не повідомлення про наявність скарги, яка є предметом розгляду, у визначеному законом процесуальному порядку свідчить про допущені судом порушення норм  процесуального права.
Крім того, приймаючи рішення про визнання неправомірною бездіяльності дій начальника та старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві, суд першої інстанції не зазначив їх прізвище, ім`я та по батькові, з урахуванням  покладання індивідуальної відповідальності за невиконання рішення суду.
Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції розглянуто скаргу з урахуванням суб`єктного складу скарги, що на думку колегії суддів не відповідає суб`єктному складу  визначеному скаржником при подачі скарги, без визначеного мотивування зміни,  суд апеляційної інстанції в силу  діючих норм процесуального права позбавлений можливості щодо перегляду ухваленого судового рішення у відповідності до доводів  апеляційної скарги, інших  суб`єктів оскарження.
Враховуючи також неможливість здійснення апеляційним судом заміни суб`єктного складу постановленого  судового рішення під час його апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що  ухвала суду підлягає  скасуванню, а справа  направленню до суду першої інстанції  для продовження розгляду з зазначених вище підстав.
 
Керуючись ст.ст. 368, 372, 374,379, 381 -384, 387  ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України задовольнити частково.
 
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 
Повний текст постанови складено  04 березня 2021 року.

            Суддя-доповідач:
 
            Судді: