Єдиний унікальний номер 233/2968/20 
Номер провадження 22-ц/804/390/21        

Номер провадження 22-ц/804/390/21  

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року                         Донецький апеляційний суд в складі колегії:
                                                             головуючого судді: Новікової Г.В. 
                                                             суддів:Никифоряка Л.П., Халаджи О.В.
  за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Свиридової Олени Миколаївни на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року (ухваленого під головуванням судді Наумик О.О. у м. Костянтинівка Донецької області, повний текст складено 05 листопада 2020 року) у цивільній справі №233/2968/20 за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування, -

   В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_2 через свого представника звернувся до суду  із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що він є спадкоємцем після смерті його матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з недоотриманої нею пенсії по втраті годувальника, яку за життя ОСОБА_2 отримувала у Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні ПФУ Донецької області. 
Однак,  він не встиг звернутись до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про те, що він як спадкоємець першої черги, має право на отримання у порядку спадкування недоотриманої пенсії після смерті матері. Лише на початку 2020 року  він дізнався про те, що може отримати недоотриману пенсію матері у порядку спадкування, добросовісно помилявся щодо порядку виплати недоотриманої пенсії у порядку спадкування, але фактично вступив у володіння спадковим майном. Крім того він є інвалідом другої групи, через стан здоров`я має певні труднощі у пересуванні та зареєстрований м. Шахтарську Донецької області, яке є непідконтрольною владі України територією, в`їзд та виїзд на територію якої є ускладненим. Тому дізнавшись, що він має право на отримання у порядку спадкування недоотриманої пенсії після смерті матері, звернувся до адвоката, встановив факт смерті ОСОБА_2 у судовому порядку та отримав  свідоцтво про смерть матері, яке відповідає вимогам чинного законодавству України.
Після цього лише у березні 2020 року  він звернувся до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Шевера О. С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у чому постановою від 26.03.2020 року йому   було відмовлено через пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини.  
З огляду на те, що строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин   просив  визнати за ним право власності на набуті в порядку спадкування за законом грошові кошти недоотриманої пенсії, які залишились після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області набуті в порядку спадкування за законом грошові кошти недоотриманої пенсії, які залишилися після смерті матері ОСОБА_2 .  
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 22 жовтня 2020 року позовні вимоги   залишені без задоволення. 
В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, які неповно з`ясовані судом.
Вважає, що суд першої інстанції обмежив право позивача на отримання спадщини після смерті його матері, чим порушив ч.2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» та не врахував позиції Європейського суду з прав людини про право особи не мирне володіння майном. Також не погоджується із твердженням суду першої інстанції. що актом який засвідчує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємця є лише свідоцтво про спадщину за законом, оскільки відповідно до положень ст.328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, а у разі не визнання права власності або його оспорення власник такого майна може пред`являти позов про визнання його права власності. 
Позивач не звертався до суду із позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки такий строк був пропущений, а після смерті матері позивача пройшло більше ніж три роки, через що є неможливим отримання свідоцтва про право на спадщину та отримання пенсії після смерті спадкодавця. Також зауважує, що судом першої інстанції не були застосовані так звані «Намібійські винятки» при дослідженні документів виданих на непідконтрольній території, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом. Не погоджується із висновком суду щодо неналежності відповідача у вигляді  Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, оскільки грошові кошти, на які позивач претендує як на спадкове майно є коштами Пенсійного фонду.
Відзив на апеляційну скаргу   не надійшов.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток-повідомлень (а.с.105,106). 
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований у м. Шахтарськ, Донецької області, в населеному пункті, на території якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і поштовий зв`язок з яким відсутній.
Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року №1632-VII   у випадку коли остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.
Повідомлення для ОСОБА_1 про дату, час, та місце судового засідання із посиланням на веб-адресу ухвали суду про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оприлюднено на офіційному веб-сайті Донецького апеляційного суду 22.01.2021 року, тобто із дотриманням строку встановленого ч.1 ст. 1-1 зазначеного закону. (а.с.104).
Крім того представник позивача ОСОБА_3 отримала судову повістку-повідомлення, що відповідно до положень ч.5 ст. 130 ЦПК України прирівнюється до вручення повістки особі, яку вона представляє – позивачу ОСОБА_1 .
Також від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності і відсутності позивача (а.с.108).
Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній  доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що   апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було дотримано порядку прийняття спадщини, і зокрема позивач не звертався із позовною заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини. 
Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та узгоджується з положеннями ст.ст. 1216, 1270, 1272 ЦК України.
Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця першої черги після смерті матері права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Судом першої інстанції встановлено,що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження та відповідно свідоцтвом про смерть.  
За життя ОСОБА_2 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, та отримувала пенсію по втраті годувальника у Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні ПФУ Донецької області.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. Позивач відноситься до спадкоємців першої черги.
Постановою приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) Шевера О. С. від 26.03.2020 року №199/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті   ОСОБА_2 у зв`язку із пропущення ним строку для прийняття спадщини та відсутності підтвердження факту постійного проживання спадкодавця разом із спадкоємцем на день смерті (ст.1268 ЦК України).
Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №61604138 від 10.09.2020 підтверджена відсутність заведених спадкових справ до майна спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.56-57).
За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що Цивільним Кодексом України встановлено строк та  порядок для прийняття спадщини спадкоємцями, в  тому числі і в разі пропуску строку для прийняття спадщини. Спадкоємець має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та одержати свідоцтво про право на спадщину.
Позивач як спадкоємець скористався своїм правом подачі заяви до нотаріальної контори   про прийняття спадщини, однак  пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.
В такому випадку законодавцем передбачено звернення спадкоємця з позовом, де суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини(стаття 1272 ЦК України).
Позивач такого порядку не дотримався, а тому суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Доводи про те, що позивач бажає захистити своє право власності не спадкове майно шляхом подання позову до органів пенсійного фонду, які є безпосередніми розпорядниками таких коштів, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки право власності на спадщину, яке 

хоче захистити ОСОБА_1 , звернувшись із цим позовом виникає, як правильно зазначено судом першої інстанції, на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке позивач не отримав.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а 
також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таких доказів не надано.
За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. 
Висновок суду першої інстанції щодо неналежності відповідача по справі не впливає на правильність висновків про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх передчасністю.
Посилання на те, що позивачем отримано свідоцтво про прийняття спадщини після смерті матері в вигляді квартири в м.Шахтарську, що дає йому підстави для визнання права власності в порядку спадкування на не отриману за життя його матері пенсію, є безпідставним. Оскільки надана копія свідоцтва видана на непідконтрольній  державним органам території України не є належним доказом. Спадкова ж справа після смерті ОСОБА_2 згідно реєстру спадкових справ не відкривалася. 
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Свиридової Олени Миколаївни залишити без задоволення.
Рішення Костянтинівського міськрайонного суду   від 22 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: