ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/1726/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області  на рішення Кіровоградського  окружного адміністративного суду   від 30.06.2020 р. (суддя Момонт Г.М.)  по справі за позовом ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)

в с т а н о в и В:

29.05.2020 р. ОСОБА_1 звернувся  до Кіровоградського   окружного адміністративного суду   з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), де просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 13.11.2019 р. № Ф-140150-52У.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 р.  адміністративний позов задоволений частково, визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДПС у Кіровоградській області від 13.11.2019 №Ф-140150-52 У про сплату боргу (недоїмки) на суму 26  539,26 грн в частині недоїмки ОСОБА_1 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 16  132,60 грн, а в решті вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване  тим, що оскільки за періоди з січня 2017 р. по червень 2017 р., з серпня 2017 р. по серпень 2018 р., з липня 2019 р. по серпень 2019 р. за ОСОБА_1 сплачувався єдиний соціальний внесок роботодавцями, то відповідачем безпідставно винесено вимогу про сплату боргу.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач  подав апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог,  прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що   ФОП ОСОБА_1 в  автоматичному режимі визначено до сплати  єдиного внеску на загальну суму 29  293,44 грн, а сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, визначені законодавством України є недоїмкою.
В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилися,  про дату слухання справи повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи та докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення   апеляційної скарги  без задоволення в зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що   ОСОБА_1 з 30.11.2012 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник податків та   платник єдиного внеску. 
13.11.2019 р. ГУ ДПС у Кіровоградській області 09.11.2018р. сформовано вимогу № Ф-140150-52У про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 26  539,26 грн.
Надаючи оцінку правомірності та обґрунтованості оскаржуваній вимозі в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Статтею 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п. 2 ч. 1   ст. 7 вказаного Закону   для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Крім того,  відповідно до статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Як слідує з матеріалів справи,  за періоди з січня 2017 р. по червень 2017 р., з серпня 2017 р. по серпень 2018 р., з липня 209 р. по серпень 2019 р. за позивача сплачували єдиний соціальний внесок його роботодавці: ТОВ «Реалагро – Центр» та ТОВ «Вірлент Компані». 
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 р. в адміністративній справі № 440/2149/19 сформував правовий висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Інше тлумачення норм Закону щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в податкових органах та зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.                                         
                        Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
                       Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області  - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 р. - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник