П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2037/20-а 
                                                    Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шаповалова Тетяна Михайлівна  
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
12 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерство енергетики України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року (м. Вінниця, 11 серпня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та захисту довкілля України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.07.2019 року по 03.05.2020 року.
Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що наказом в.о. державного секретаря Міністерства екології та природних ресурсів України № 17-о від 21.01.2019 року позивача звільнено з посади начальника Управління роботи з персоналом Міністерства екології та природних ресурсів України за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Не погоджуючись із зазначеним наказом, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року у адміністративній справі № 120/930/19-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства екології та природніх ресурсів, залишеним без змін постановами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 року та Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду  від 11.03.2020 року визнано протиправним та скасовано наказ №17-0 від 21.01.2019 року виконуючого обов`язки державного секретаря Міністерства екології та природних ресурсів України ОСОБА_2 про звільнення позивача з посади начальника Управління роботи з персоналом Міністерства екології та природних ресурсів України; поновлено  позивача на посаді начальника Управління роботи з персоналом Міністерства екології та природних ресурсів України з 22.01.2019 року; стягнуто з Міністерства екології та природних ресурсів України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.01.2019 року по 09.07.2019 року в сумі 242345, 25 грн. (двісті сорок дві тисячі триста сорок п`ять гривень двадцять п`ять копійок) з відповідними відрахуваннями загальнообов`язкових платежів.
Однак рішення суду про поновлення позивача на роботі не виконувалося.
На підтвердження зазначених обставин до суду надано відповіді на звернення позивача та на адвокатський запит.
Так, згідно відповіді від 15.11.2019 року в.о. державного секретаря Міністерства енергетики та захисту довкілля України повідомив позивача про те, що  питання про поновлення на роботі позивача буде вирішено після розгляду касаційної скарги Міністерства Верховним судом.
Відповідно до відповіді від 06.03.2020 року на адвокатський запит Міністерство повідомило адвоката Заєць Б.В. про те, що виконавчого листа  про виконання рішення суду не отримувало, питання про поновлення позивача буде вирішено після розгляду касаційної скарги Верховним судом.
Також зазначеним листом повідомило, що відповідно до постанови КМУ від 02.09.2019 року №829 «Деякі питання оптимізації системи  центральних органів виконавчої влади» Міністерство екології та природних ресурсів України перейменовано на Міністерство енергетики та захисту довкілля України.
Відповідно до Наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 04 травня 2020 року №371-к позивача поновлено на посаді директора Департаменту роботи з персоналом з 22 січня 2019 року з посадовим окладом відповідно до штатного розпису. Також п.5 Наказу  вказано Департаменту бухгалтерського обліку та звітності провести відповідні розрахунки та виплати згідно із законодавством України.
В зв`язку із тим, що рішення суду про поновлення його на роботі не виконувалося до 04.05.20 року позивач  вважає, що йому має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2019 року по 03.05.2020 року.
При цьому позивач зазначає, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 2107,35грн.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
За правилами частини другої статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Положеннями статті 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Разом з тим, слід звернути увагу, що вказана норма не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі в разі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказує на його бажання бути поновленим на роботі.
В силу пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України, негайно виконуються постанови суду присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Частиною другою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Тобто, законодавство України передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина 3    статті 14 КАС України).
Розмір грошового зобов`язання, що підлягає стягненню визначається відповідно до приписів Порядку №100, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року, згідно з якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 порядку № 100).
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року у адміністративній справі № 120/930/19-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства екології та природніх ресурсів,  залишеним без змін постановами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 року та Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду  від 11.03.2020 року вирішено стягнути з Міністерства екології та природних ресурсів України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.01.2019 року по 09.07.2019 року в сумі 242345, 25 грн. (двісті сорок дві тисячі триста сорок п`ять гривень двадцять п`ять копійок) з відповідними відрахуваннями загальнообов`язкових платежів. Зазначеним рішенням встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 2107,35 грн. Позивач також посилається на зазначений розрахунок в позовній заяві.
Згідно з ч. 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи наведене, при визначенні суми середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, судом береться до уваги  розрахунок визначений рішенням  Вінницького окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року у адміністративній справі №120/930/19-а.
За  період з 10.07.2019 року по день поновлення позивача на посаді (03.05.2020 року включно) кількість робочих днів становить 206 днів.
Отже, середній заробіток втрачений за час вимушеного прогулу з 10.07.2020 року по 03.05.2020 року  становить  434114,1 грн (206*2107,35 грн)
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах стягнення за один місяць.
Відтак, враховуючи положення статті 371 КАС України, до негайного виконання підлягає стягнення середнього заробітку в межах стягнення за один місяць.
Водночас, відповідачами не доведено безпідставність вимог щодо виплати позивачу середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення та тривалого невиконання рішення суду про його поновлення.
Що стосується відмови у розподілі витрат на правничу допомогу у цій справі, то колегія суддів у відповідності вимог ст. 308 КАС України рішення суду у цій частині не переглядає через відсутність його оскарження позивачем.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерство енергетики України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.