УХВАЛА

08 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 160/7568/19
адміністративне провадження № К/9901/31634/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 було повернуто позивачу .
ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою у даній справі.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено. 
16 листопада 2020 року ОСОБА_1 до Верховного Суду подано касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та у зв`язку з несплатою судового збору та надано строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
На усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 подав заяву, в якій посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року отримав 02 листопада 2020 року. Поштове повідомлення про отримання оскаржуваної ухвали апеляційного суду знаходиться в матеріалах справи.
Наведені причини заявником не можуть бути визначені поважними та не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, оскільки до клопотання не додано належних доказів про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції саме 02 листопада 2020 року.
З огляду на вищенаведене, зазначені у заяві причини пропуску строку на касаційне оскарження дають підстави вважати їх неповажними.
Відповідно до частини третьої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Щодо усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору, скаржником надано довідку видану Тернівським УПСЗН м. Кривого Рогу № 7986 від 16 грудня 2020 року про отримання щомісячної компенсаційної виплати. Доказів щодо відсутності у нього інших джерел доходу ОСОБА_1 не надав.
За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частинами першою та другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон №    3674-VI) визначено вичерпний перелік умов, за наявності яких суд, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.
Частиною другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до частини першої та п`ятої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи, що Закон України "Про судовий збір" не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи, разом з тим у кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.
Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).
Подана скаржником довідка вказує лише на розмір отриманої компенсації, а не річного доходу, а тому не може бути доказом на підтвердження майнового стану особи. Інших доказів на підтвердження свого майнового стану (довідки органу доходів і зборів про доходи, або про відсутність інших доходів за попередній календарний рік тощо) скаржник не надав.
Таким чином, позивачем не надано достатніх доказів, відповідно до яких суд може розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору, ураховуючи розмір річного доходу за попередній календарний рік. 
Така позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2019 року у справі № 9901/166/19.
Таким чином, станом на 08 лютого 2021 року скаржник не усунув недоліки касаційної скарги, які стали підставною для залишення її без руху.
Пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на те, що підстави пропуску строку звернення з касаційною скаргою, вказані ОСОБА_1 визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ст. 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ :
Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                                 А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                                             Л.О. Єресько

                                                                                                                                В.М. Соколов