УХВАЛА

03 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/7286/15
адміністративне провадження № К/9901/6164/21
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року у справі № 826/7286/15 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Миколаївської області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Прокуратури Миколаївської області, в якому просив:
- скасувати наказ прокурора Миколаївської області Кривов`яза В. від 08.04.2015 №380у;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області;
- стягнути з Прокуратури Миколаївської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 08.04.2015 по 27.03.2020 включно, у розмірі 545 787 грн. 92 коп.
- стягнути з Прокуратури Миколаївської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 08.04.2015 по дату постановлення судового рішення, здійснивши розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу у відповідний період часу.
30 червня 2020 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Миколаївської області Кривов`яза В. № 380у від 08.04.2015 року.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області з 08.04.2015.
Стягнуто з прокуратури Миколаївської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 квітня 2015 року по 30 червня 2020 року у розмірі 1 095 647, 31 грн. (один мільйон дев`яносто п`ять тисяч шістсот сорок сім гривень 31 копійок).
Звернуто до негайного виконання рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області з 08.04.2015 та стягнення з прокуратури Миколаївської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Миколаївська обласна прокуратура подала касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 24 лютого 2021 року.
У касаційній скарзі Миколаївської обласної прокуратури посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі №    800/235/17. Крім того, у тексті касаційної скарги заявник також послався на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №800/547/17 та №800/186/17.
Перевіряючи доводи заявника щодо неврахування висновків Верховного Суду та аналізуючи зміст зазначених представником Офісу Генерального прокурора постанов Верховного Суду, судом касаційної інстанції встановлено, що обставини справ  №800/235/17, №800/547/17 та №800/186/17 не є подібними до спірних правовідносин. Так, у справах №800/235/17 та №800/186/17 предметом спору були рішення Вищої ради правосуддя, яким суддю визнано таким, що порушує вимоги щодо несумісності посад, через що звільнено з посади судді. У справі №800/547/17 Верховний Суд висловив правову позицію у спорі щодо рішення про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури за одноразове грубе порушення.
Натомість, зміст оскаржуваних судових рішень у цій справі свідчить про те, предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення особи з посади начальника управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 частини першої статті 36 КЗпП України. Підставою такого звільнення стало те, що позивач обіймав зазначену посаду у період, що підпадає під дію санкцій, установлених Законом України "Про очищення влади". 
Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.  
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відповідач покликаючись на постанови Верховного Суду не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справах за подібними відносинами із цією справою.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року у справі № 826/7286/15 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Миколаївської області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.    

Суддя-доповідач                                                                                 Н.В. Шевцова