ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

15 січня 2021 року                                                                        м. Чернівці
справа № 725/4148/15-ц
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Половінкіна Н. Ю. 
суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.
секретаря Вовкун Н.Ю.

з участю 

учасники справи
позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»
відповідач ОСОБА_1 

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 вересня 2020 року, головуючий у першій інстанції Войтун О.Б.

встановив:
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у липні 2015 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» кредит в сумі 30786 грн. 75 коп., проценти за користування кредитом в сумі 106790 грн. 53 коп., комісію в сумі 8350 грн. 88 коп., пеню в сумі 299136 грн. 07 коп. 
Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2015 року позов задоволено.
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Червінці від 25 червня 2020 року заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2015 

Справа №725/4148/15-ц                                                                Головуючий у 1 інстанції Войтун О.Б.
Провадження №22-з/822/5/21                                                        Доповідач Половінкіна Н.Ю. 
року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 вересня 2020 року позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.
Постановлено здійснити поворот виконання заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/4148/15-ц від 05 листопада 2015 року, стягнувши з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 47 315 грн. 19 коп.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 03 грудня 2020 року апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення. Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 вересня 2020 року залишено без змін..
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. 
Посилався на те, що судом апеляційної інстанції не вирішено питання розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу зазначено попередній розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс і очікує понести під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 03 грудня 2020 року не вирішено питання про розподіл судових витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
На підставі п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України  суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до п.41 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.
Пунктом 21 постанови  Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» передбачено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року
№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з пунктами 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).
Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
З огляду на те, що апеляційна скарга на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 вересня 2020 року залишена без задоволення, а позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишено без розгляду, судові витрати покладаються на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» .
Чубіркою В.О. на підтвердження витрат на правничу допомогу долучено ордер на наданння правничої (правової) допомоги серія СЕ №1007906, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія ЧЦ №000453, попередній розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс і очікує понести під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції від 26 листопада 2020 року, дублікат квитанції Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 26 листопада 2020 року.
Відповідно до попереднього розрахунку суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс і очікує понести під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції від 26 листопада 2020 року адвокатським об`єднанням «Луа Партнери» надано позивачу ОСОБА_1 правничу допомогу у вигляді ознайомлення з матеріалами справи та підготовки відзиву на апеляційну скаргу, загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) становить 1500 грн. (а.с.151).
Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатським об`єднанням «Луа Партнери» робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для ОСОБА_1 , заява ОСОБА_1 про відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. підлягає задоволенню.
Разом з тим Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» не заявлялось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Керуючись п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, колегія суддів
                                         постановила:
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»  на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 1500 грн. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 15 січня 2021 року.

Головуючий                                                         Н.Ю. Половінкіна

       Судді                                                                        М.І. Кулянда 

                                                                               О.О. Одинак