Справа № 161/4861/19 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/31/21  Категорія: 18    	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 січня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Ковалько О.М.,
представника відповідача Щесюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області про визнання дій щодо відмови в укладенні контракту неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року,

                                          В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області (далі – Регіональний центр) про визнання дій щодо відмови в укладенні контракту неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов обґрунтовує тим, що за результатами другого конкурсного відбору адвокатів, які залучаються до надання безоплатної вторинної правової допомоги що був проведений на підставі наказу МЮУ від 15.10.2012 року в листопаді 2012 року, позивача було включено до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.
Починаючи з 2013 року між позивачем, як адвокатом та Регіональним центром щороку укладались контракти, як з адвокатом, який надає безоплатну правову допомогуна постійній основі. За змістом даних контрактів позивач, як адвокат за дорученням Регіонального центру відповідно до ЗУ «Про  безоплатну вторинну  правову допомогу» у межах м. Луцька та Горохівського району ( 2013-2015 р.р.), а пізніше ще Ківерцівського, Маневицького та Рожищенського районів (в 2016-2018 роках), а також інших адміністративно-територіальних одиницях у разі розгляду справи судами апеляційної та касаційної інстанції або зміни підсудності кримінального провадження чи підслідності кримінального правопорушення, а Регіональний центр здійснював оплату наданих мною послуг та відшкодування мої витрат, пов`язаних з наданням безоплатної вторинної  правової допомоги.
29 грудня 2018 року, бажаючи в подальшому (протягом 2019 року) продовжити співпрацю з Регіональним центром, позивач звернулась до директора Центру Смолярчук Н.С. з листом в якому просила укласти контракт на 2019 рік.
14 січня 2019 року позивач отримала лист від Регіонального центру, в якому директор Центру повідомила, що запропоновані позивачем умови контракту Центр не погоджує, крім того позивачем не було подано підтвердження зайняття адвокатською діяльністю станом на дату укладення контракту.
Вважає відмову Регіонального центру в укладенні з нею контракту, як адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі неправомірною.
Просить визнати дії відповідача щодо відмови в укладені на 2019 рік контракту як з адвокатом, який надає безоплатну правову допомогу на постійній основі, неправомірними, зобов`язати відповідача укласти з нею контракт як з адвокатом, який надає безоплатну правову допомогу на постійній основі, діючий в редакції Постанови КМУ №110 від 11.03.2015 року та який є Додатком 1 до Постанови КМУ №8 від 11.01.2012 року та стягнути судові витрати з підстав, викладених в уточненій позовній заяві.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року позов в даній справі задоволено.
Ухвалено визнати дії Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області щодо відмови адвокату ОСОБА_1 в укладені на 2019 рік контракту як з адвокатом, який надає безоплатну правову допомогу на постійній основі, неправомірними.
Зобов`язано Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області укласти з адвокатом Міщук І. В. контракт як з адвокатом, який надає безоплатну правову допомогу на постійній основі, діючий в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №110 від 11.03.2015 року, та який є додатком 1 до Постанови КМУ №8 від 11.01.2012 року (діючої в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.12.2012 р. №1214).
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі відповідач Регіональний центр просить рішення суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового судового рішення про  відмову в задоволені позову.
Судом першої інстанції встановлено, що адвокат Міщук І. В., за результатами другого конкурсу з відбору адвокатів, які залучаються до надання безоплатної вторинної правової допомоги, який був проведений на підставі наказу Міністерства юстиції України від 15.10.2012 року «Про проведення конкурсу з відбору адвокатів, які залучаються до надання безоплатної вторинної правової допомоги», була включений в Реєстр адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.
Як вбачається із змісту контрактів № 20 від 10.03.2015 року, № 20 від 22.01.2016 року, № 20 від 01.03.2017 року, № 20 від 23.01.2018 року, укладених між ОСОБА_1 та Регіональним центром, позивач протягом 2015-2018 років надавала за дорученням Регіонального центру безоплатну вторинну правову допомогу відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», а останній здійснював оплату наданих позивачем послуг та відшкодовував витрати, пов`язані з наданням безоплатної вторинної допомоги.
З метою в подальшому продовжувати співпрацю з Регіональним центром, позивач 29.12.2018 року звернулася до відповідача з пропозицією щодо укладення контракту на 2019 рік, та долучила два примірники даного контракту із визначенням предмету контракту.
Листом від 10 січня 2019 року № 24/01-31 Регіональний центр повідомив позивача про те, що запропоновані нею умови контракту, з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі Центр не погоджує. Крім того позивачем не було подано підтвердження зайняття нею адвокатською діяльністю станом на дату укладення контракту. А також зазначено, що Регіональним центром було надана позивачу для ознайомлення контракт з адвокатом, який надає безоплатну вторинну  правову допомогу на постійній основі. Однак позивач усно не погодилась з умовами запропонованого Регіональним центром контрактом та відмовилась його підписати 29 грудня 2018 року під час зустріч з директором Регіонального центру.
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вважає, що дії відповідача, щодо відмови в укладені на 2019 рік контракту як з адвокатом, який надає безоплатну правову допомогу на постійній основі, є неправомірними, оскільки позивачем було виконані всі без виключення  умови передбачені п. 4.1 Порядку. Тому об`єктивних підстав для відмови їй, як адвокату в укладені контракту на 2019 рік,у Регіонального Центру не було. 
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначено Законом України "Про безоплатну правову допомогу".
Визначення безоплатної вторинної правової допомоги міститься у статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу". За змістом даного закону безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. 
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України "Про безоплатну правову допомогу "суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.
Приписами статті 16 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" обумовлено, що Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) та місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги.
Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є неприбутковими організаціями, користуються правами юридичної особи, мають власні бланки, печатку із своїм найменуванням.
Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги фінансуються з Державного бюджету України, інших не заборонених законодавством джерел.
Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечують надання всіх видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.
Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України.
Під час виконання функцій з надання безоплатної вторинної правової допомоги центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги взаємодіють із судами, органами прокуратури та іншими правоохоронними органами, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.
Діяльність Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги поширюється на територію відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Повноваження центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги передбачені статтею 17 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".
Частиною першою статті 21 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" встановлено, що після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом.
За змістом статті 29 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" фінансування безоплатної первинної правової допомоги здійснюється за рахунок видатків Державного бюджету України на утримання відповідних органів виконавчої влади, місцевих бюджетів та інших джерел.
Фінансування безоплатної вторинної правової допомоги здійснюється за рахунок видатків Державного бюджету України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2012 року № 1214 затверджено Порядок і умови укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі (далі - Порядок і умови № 1214), який, насамперед, визначає відповідно до Закону України "Про безоплатну правову допомогу" механізм укладення центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі.
Згідно з пунктом 3 Порядку і умов № 1214 контракти (договори) з адвокатами укладаються з урахуванням принципу незалежності адвокатської діяльності, положень Цивільного кодексу України, Законів України "Про безоплатну правову допомогу", «Про адвокатуру та адвокатську діяльність", інших актів законодавства та цих Порядку і умов.
В силу пункту 4-1 Порядку і умов № 1214 контракт укладається з адвокатом за умови: обґрунтованої необхідності залучення адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги на постійній основі з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці, забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги та постійного підвищення якості її надання; відсутності дисциплінарних стягнень в адвоката протягом року; участі адвоката у заходах з підвищення кваліфікації адвокатів, організованих протягом поточного або попереднього бюджетного періоду Координаційним центром з надання правової допомоги або центром (крім адвокатів, з якими контракт укладається вперше); відсутності обґрунтованих скарг на дії адвоката, що надійшли до центру і розглянуті ним відповідно до компетенції протягом року (крім адвокатів, з якими контракт укладається вперше).
Згідно з пунктом 5 Порядку і умов № 1214 контракт укладається з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, за формою згідно з додатком 1, який, в свою чергу, містить "Примірний контракт з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі".
Аналіз наведених правових норм свідчить, що при укладенні контракту з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі необхідно, насамперед, проходження адвокатом конкурсного відбору та включення його до відповідних реєстрів; дотримання умов, передбачених пунктом 4-1 Порядку і умов № 1214, а також дотримання форми контракту, а саме Примірного контракту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2012 № 1214.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надала відповідачу для підписання примірники контракту, адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, який суперечив положенням п. 5  Порядку і умов № 1214, без врахування Порядку розподілу доручень, а саме : самостійно визначила адміністративно-територіальні одиниці та населені пункти, в яких Центр зобов`язаний надавати доручення адвокатові на БВПД та в подальшому  здійснювати оплату за виконання доручення.
Згідно з ч.16,18 п. 8 Положення про Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області, Центр відповідно до покладених на нього завдань, узагальнює, аналізує та поширює практику надання безоплатної вторинної допомоги забезпечує вивчення потреб та рівня  задоволеності осіб, які звертаються щодо надання безоплатної первинної правової допомоги і безоплатної вторинної правової допомоги та/або отримання такої допомоги.
26 грудня 2018 року Регіональний центр здійснивши аналіз практики надання адвокатами безоплатної допомоги особам, визначеними в ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» на підставі службової записки (а.с. 52-53 ) головного спеціаліста відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги, з метою забезпечення залучення адвокатів для надання безоплатної вторинної правової  допомоги, визначив необхідність  залучення адвокатів для надання такої допомоги в певних адміністративно - територіальних одиницях.
Таким чином, Регіональний цент не мав правових підстав вибірково (на противагу іншим адвокатам) погодити умови контракту, визначені позивачем  у зв`язку  з чим 10 січня 2019 року позивачу було надіслано відповідь.

Матеріалами справи підтверджується, що запропонований позивачем контракт, з якими, на думку позивача, повинен погодитися і підписати відповідач, не відповідав затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2012 року № 1214 Примірному контракту.
З огляду на положення статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому стаття 638 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Отже, обов`язковою умовою при укладенні договору є згода другої сторони укласти такий договір.
З врахуванням викладено, колегія суддів вважає, що між сторонами не було досягнуто взаємної згоди при укладанні контракту, що є однією з основних умов укладення будь якого договору.
Проходження адвокатом відповідного конкурсу з відбору адвокатів , які залучаються до надання безоплатної вторинної правової допомоги та включення такого адвоката до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу не є безумовними обставинами для укладення відповідного контракту за відсутності волі однієї сторони. 
Безпідставними та помилковими є твердження суду першої інстанції про порушення прав ОСОБА_1 , як адвоката, зокрема: права на працю та на вільний доступ до професії адвоката в галузі надання безоплатної вторинної правової допомоги. 
Судом встановлено, що наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу в Регіональний центр не виносився, а відносини між сторонами носили виключно договірний характер. При цьому з врахуванням положень ст. 1, 13 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність " позивач не позбавлена була можливості здійснювати свою професійну діяльність, як адвокат, поза межами діяльності Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Доводи позивач про те, що оскільки 30 грудня 2020 року Регіональним центром  було надіслано на її адресу проект контракту з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі від 30 грудня 2020 року з пропозицією укласти даний контракт і така пропозиція була прийнята, а відтак дані обставини свідчать про визнання відповідачем позову є безпідставними. 
В суді апеляційної інстанції представник відповідача вказав, що у запропонованому 30.12.2020 року контракті саме Регіональний центр визначив адміністративно-територіальні одиниці де буде здійснюватись діяльність позивача (Луцький район) на противагу контракту, який був запропонований позивачем. Умови запропонованого 30.12.2020 року контракту були схвалені двома сторонами. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Оскільки рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права та при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, то його необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

                                                
                                               У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області  задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволені позову ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області про визнання дій щодо відмови в укладенні контракту неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: