УХВАЛА

28 січня 2021 року     
Київ
справа № 360/746/19
адміністративне провадження № К/9901/1879/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі № 360/746/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
18.01.2021 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Луганській області (далі - скаржник), направлена до суду поштою 14.01.2021.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, який обґрунтовано помилковістю застосуванню судами постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №826/7380/15. 
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Зазначених умов у їх взаємозв`язку, передбачених для оскарження судових рішень в касаційному порядку на цій підставі скаржник не наводить.
Крім того, з огляду на зміст судових рішень, які ухвалені за наслідками нового розгляду з урахуванням вимог частини п`ятої статті 353 КАС України, суди попередніх інстанцій врахували висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №826/7380/15 при визначенні належного способу захисту порушеного права, а не при вирішенні питання про право позивача на бюджетне відшкодування, а тому обґрунтування касаційної скарги в цій частині є незмістовним.
Також скаржник не обґрунтовує, яким чином різниця між Тимчасовим реєстром і Реєстром, у яких фіксуються відповідні заяви, впливає на право позивача щодо отримання бюджетного відшкодування, незаконність зменшення якого встановлена судовими рішеннями у справі №812/1463/18.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Луганській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі № 360/746/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                  М.М. Гімон