Справа № 756/16006/20                                      Головуючий в суді І інстанції - Шевчук А.В. 
Провадження № 33/824/1304/2021                    Доповідач - Писана Т.О. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
25 лютого 2021  року                                                                                                        м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Писана Т.О. 
за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва  від 22 грудня 2020 року, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва  від 22 грудня 2020 року  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.
Згідно з постановою суду, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №417739 від 23 жовтня 2020 року вбачається, що 23 жовтня 2020 року о 12 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 , в місті Києві по вул. Сім`ї Кульженків, керував транспортним засобом марки Mazda6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Водію було запропоновано пройти тест у медичному закладі, на що він відмовився у присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2  в апеляційній скарзі просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Також просив викликати до суду апеляційної інстанції свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у матеріалах справи, за виключенням протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які докази на підтвердження факту керування ОСОБА_2 автомобілем.
Також зазначає, що тексти пояснень обох свідків ідентичні та являють собою заздалегідь підготовлені бланки, заповнені самим-же інспектором.  Вказує, що із пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_2 запропонували пройти алкотестер Драгер, однак підозра була у наркотичному сп`янінні про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
 Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови від 22 грудня 2020 року, посилаючись на те, що матеріали справи було розглянуто судом першої інстанції без участі ОСОБА_2 , а зі змістом постанови суду він ознайомився лише 25 січня 2021 року.
У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.
            З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували наведені апелянтом підстави.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Як убачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.    
Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що 23 жовтня 2020 року о 12 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 , в місті Києві по вул. Сім`ї Кульженків, керував транспортним засобом марки Mazda6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Водію було запропоновано пройти тест у медичному закладі, на що він відмовився у присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_2 просив викликати в судове засідання свідків, однак не вказав, на підтвердження яких обставин указані свідки можуть надати пояснення. Так, із наявного у матеріалах відеозапису вбачається, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження тесту.
Вина ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:
-                     протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №417739 від 23 жовтня 2020 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, він підписаний свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
-                     письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23 жовтня 2020 року, відповідно до яких, 23 жовтня 2020 року вони були свідками того, як водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану сп`яніння або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я;
-                     відеозаписом, наданим працівниками поліції, відповідно до якого, працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній за участю двох свідків відмовився від проходження огляду.
Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.
Посилання ОСОБА_2 на те, що він не керував автомобілем на момент коли підійшли інспектори поліції і оформили протокол, судом не може бути прийнято до уваги оскільки вказане спростовується відеозаписом, наданим працівниками поліції. Із якого убачається, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не заперечувався факт керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. 
Також у апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що протокол було складено біля магазину, куди він приїхав за кермом автомобіля та так само збирався їхати додому автомобілем. 
В своїй апеляційній скарзі, як на підставу для закриття провадження,           ОСОБА_2 вказує, що із пояснень свідків вбачається, що йому запропонували пройти алкотестер Драгер, однак підозра була у наркотичному сп`янінні про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення однак, такі доводи є безпідставні, оскільки спростовуються відеозаписом наданим працівниками поліції, на якому зафіксовано, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд щодо виявлення стану сп`яніння за допомогою тесту в медичному закладі, оскільки були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, проте останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Під час апеляційного розгляду не надано жодного доказу, який би спростовував винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_2   адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть спростовувати доведеність вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наявності у справі належних та допустимих доказів, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави її скасування, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду міста Києва  від 22 грудня 2020 року щодо  ОСОБА_2  за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
  Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
              Суддя                                                                                                Т.О. Писана