ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 р. 	Справа № 480/7812/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" (Товариство з обмеженою відповідальністю) на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2020, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, м.Суми,   по справі № 480/7812/20
за позовом              Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" (Товариство з обмеженою відповідальністю)  
до              Міністерства юстиції України      треті особи               Державний реєстратор Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максимекно Денис Олександрович ,               ОСОБА_1 
про визнання протиправними та скасування наказів,
ВСТАНОВИВ:
Спільне агрохімічне підприємство "Родючисть" (Товариство з обмеженою відповідальністю) (далі - позивач) з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), треті особи на стороні відповідача: Державний реєстратор Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименко Денис Олександрович (далі-державний реєстратор), ОСОБА_1 , в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 14.08.2020 №2117/7 "Про відмову у задоволенні скарги"; визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 21.08.2020 року № 2166/7 "Про відмову у задоволенні скарги".
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року провадження у справі за позовом Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" до Міністерства юстиції України, треті особи - державний реєстратор Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказів закрито.
Роз`яснено позивачу, що справа залежно від суб`єктного складу сторін спору підлягає розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року у справі №480/7812/20, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що у цій справі спору про право на майно не існує та зазначає, що в даній справі позивач фактично оскаржує незаконні рішення державного реєстратора Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименко Д.О. по реєстрації речових прав на земельну ділянку, і таким незаконним рішенням не була надана належна правова оцінка Міністерством юстиції України, яким, як суб`єктом владних повноважень (орган державної влади), при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, що визначає його повноваження, прийнято індивідуальні накази від 14.08.2020 року № 2117/7 та від 21.08.2020 року № 2166/7 «Про відмову у задоволенні скарг», які позивач і оскаржує у цій справі.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та Сумською районною державною адміністрацією 06.06.2018 було укладено договір оренди землі (невитребуваних земельних часток (паїв)). Відповідно до умов п.п. 3.3 та 9.2 вказаного договору орендар САП "Родючисть" (ТОВ) зобов`язаний повернути земельні ділянки орендодавцю та внести відповідні зміни до договору при зверненні громадян-власників земельних ділянок чи їх спадкоємців.
Право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 5924786900:05:001:0095 за вказаним договором було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.07.2019.
Відповідно з копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.03.2020 за ОСОБА_1 було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5924786900:05:001:0095, а 09.04.2020 право оренди за орендарем Фермерським господарством «Натон».
06.04.2020 державним реєстратором було прийняте рішення щодо державної реєстрації припинення права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 5924786900:05:001:0095.
Позивачем було оскаржено рішення державного реєстратора від 27.03.2020 №51798039 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку та рішення державного реєстратора від 06.04.2020 № 51887659 щодо державної реєстрації припинення права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 5924786900:05:001:0095. За наслідками розгляду поданих скарг відповідачем прийнято накази №2117/7 від 14.08.2020 та №2166/7 від 21.08.2020, якими відмовлено у задоволенні вказаних скарг (а.с. 12-16).
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, САП "Родючисть" (ТОВ) звернулось до суду з позовом.
Закривши провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що у справі існує спір про право на нерухоме майно, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність прав на спірне майно.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1  ст. 2 КАС України).
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності  Конституцією  чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2  ст. 2 КАС України).
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1  ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами п. 1 ч. 2  ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Визначений у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1  ст. 4 КАС України).
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких  законом  установлений інший порядок судового вирішення.
Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Як встановлено  матеріалами справи, предметом справи є наявність у позивача права оренди і відсутність права власності у третьої особи – ОСОБА_1 та, як наслідок, відсутність підстав щодо фіксації її права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Так, позивач посилається на те, що при винесенні оскаржуваних наказів Міністерства юстиції України від 14.08.2020 №2117/7 "Про відмову у задоволенні скарги" та від 21.08.2020 року № 2166/7 "Про відмову у задоволенні скарги",  відповідач допустив порушення вимог закону, оскільки у державного реєстратора не було підстав для проведення державної реєстрації на момент проведення реєстраційних дій.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що предметом оскарження в цій справі є не стільки дії та рішення Міністерства юстиції України, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки захист права користування земельною ділянкою за кадастровим № 5924786900:05:001:0095, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги про те, що у цій справі спору про право на майно не існує, позивач вважає незаконним рішення державного реєстратора Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименко Д.О. по реєстрації речових прав на земельну ділянку, і таким незаконним рішенням не була надана належна правова оцінка Міністерством юстиції України, яким при здійсненні публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, яке визначає його повноваження, прийнято індивідуальні накази від 14.08.2020 року № 2117/7 та від 21.08.2020 року №2166/7 «Про відмову у задоволенні скарг», які позивач і оскаржує у даній справі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач залишив поза увагою те, що спірні відносини пов`язані із реєстрацією прав на нерухоме майно, що безпосередньо впливають на цивільні права вказаних суб`єктів щодо нерухомого майна, а вимоги до Міністерства юстиції України виходять (є похідними) саме із цивільних правовідносин.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що жодних порушень процедури Міністерством юстиції України при розгляді скарг і винесенні наказів від 14.08.2020 року № 2117/7 та від 21.08.2020 року № 2166/7 не зазначено ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі.
Згідно з п. 1 ч. 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно
Згідно з ч. 1 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних дій.
Разом з тим державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.
Колегія суддів зазначає, якщо на думку позивача, в результаті державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 порушується право користування позивача на земельну ділянку, то має місце спір про цивільне право, шляхом скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності за цією особою. При цьому, навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.
Визначення позивачем Міністерства юстиції України як відповідача у поданому позові не свідчить про наявність у цій справі адміністративно-правового спору між позивачем та Міністерством юстиції України.
Колегія суддів зазначає, що спір стосується запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір є цивільно-правовим. Тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за таким позовом має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. 
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 04 грудня 2018 року у справі № 915/1377/17.
З огляду на наведене та враховуючи суть спірних відносин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку цивільного або господарського судочинства.
Відповідно до  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.   
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" (Товариство з обмеженою відповідальністю) - залишити без задоволення.
Ухвалу  Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 по справі № 480/7812/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський