УХВАЛА

03 лютого 2021 року 
м. Київ
Справа №  927/250/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець
розглянувши матеріали касаційної скарги заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020р.
у складі колегії суддів: І. М. Скрипка - головуючий, С. Я. Дикунська, А. І. Тищенко
та на рішення господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019р.
суддя: М. О. Демидова
за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області
до дочірнього підприємства "Укрсівербуд" закритого акціонерного товариства "ДСК"
про стягнення 21 931, 89 грн. 

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020р. та на рішення господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019р. у справі №927/250/19.

При перевірці матеріалів касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення, зокрема, у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

За приписами ч. 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 21 931, 89 грн., що є меншим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа №927/250/19 є малозначною.

В касаційній скарзі скаржник зазначає, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки стосується питання порушення бюджетного законодавства та можливості стягнення збитків, заподіяних бюджету. 

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики або має виняткове значення для учасника справи, зокрема, що результат вирішення цього спору судами виходить за межі звичайних наслідків вирішення такого роду спорів.

Верховний Суд звертає увагу, що вказуючи на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення, скаржник не навів достатньо обґрунтованих доводів на підтвердження критеріїв існування виключної правової проблеми у спірних правовідносинах, та не підтвердив, що ця правова проблема наявна у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

Касаційна скарга також не містить достатніх обґрунтувань, які б вказували на те, що справа має виняткове значення для учасника справи. При цьому саме лише посилання скаржника на наявність такої обставини, що не обґрунтована іншими доводами, автоматично не презюмує її існування.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені п. п. "а", "б", "в", "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань сторони.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Вивчивши доводи заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури, зазначені в касаційній скарзі, щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження та зважаючи на конкретні обставини цієї справи і відсутність вагомих аргументів заявника на підтвердження його доводів щодо наявності підстав, що підпадають під дію пп. "а" та "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020р. та на рішення господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019р. у справі №927/250/19, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, яке викладене в касаційній скарзі, залишається Верховним Судом без розгляду.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, п. 2 ч. 3 ст. 287, п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити заступнику керівника Чернігівської обласної прокуратури у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020р. та на рішення господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019р. у справі №927/250/19.

2. Касаційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020р. та на рішення господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019р. у справі №927/250/19 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

4. Копію касаційної скарги залишити в матеріалах справи №927/250/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                                                                                                         О. О. Мамалуй

Судді                                                                                                                                                                                                                           О. М. Баранець
                                                                                                                                                                                                                                                           
                                                                                                    В. І. Студенець