ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року 
м. Черкаси   

Справа № 709/1382/20		
Провадження № 22-ц/821/155/21		
категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: -  Василенко Л. І.
суддів: Карпенко О. В., Єльцова В. О.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ;
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тимофєєнка Олександра Анатолійовича на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, у складі: головуючого судді: Левченка В. В.,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

11 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом вищенаведеного змісту. 
Позовна заява мотивована тим, що на підставі судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини, відповідно до її віку, починаю чи з 02 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
19 грудня 2019 року позивач одружився з ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». 
ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача та його дружини ОСОБА_7 народився син ОСОБА_8 , у зв`язку з його народженням дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Окрім того, дружина позивача ОСОБА_7 від першого шлюбу має дочку ОСОБА_9 , яка є неповнолітньою, студенткою 1 курсу денного відділення Коледжу нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу ОНАХТ.
ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_9 народилася дочка ОСОБА_10 . Відповідно до витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_9 є матір`ю одиначкою, оскільки відомості про батька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 записані зі слів матері. 
При цьому, позивач зазначив, що дружина ОСОБА_7 , їх спільний син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , донька дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та її донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувають на утриманні позивача, а тому посилаючись на зміну сімейного та матеріального становища просив зменшити розмір аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини на 1/8 частину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2020 року позов задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, з дня набрання рішенням суду законної сили.
Відкликано судовий наказ Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року у справі № 522/13151/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини, відповідно до її віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто 02 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення мотивовано тим, що судом під час розгляду справи встановлено зміну обставин, що впливають на визначення розміру аліментів, а саме народження та перебування на утриманні у позивача малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що в свою чергу змінило сімейне та відповідно погіршило його матеріальне становище, а тому наявні підстави для зменшення розміру аліментів. 
На переконання суду, аліменти в розмірі 1/5 частини від заробітку позивача відповідатимуть критеріям розумності та справедливості і забезпечать виконання ОСОБА_1 свого обов`язку, як одного з батьків, по утриманню дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 11 грудня 2020 року, представник  ОСОБА_1 - адвокат Тимофєєнком О. А.,посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати з постановленням нового судового рішення про задоволення заявлених ним вимог та зменшення розміру стягуваних аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з розміру 1/4 частини до розміру 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. 
Доводи поданої скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції залишено поза увагою та обставина, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом про зменшення розміру аліментів, на утриманні скаржника знаходяться дружина ОСОБА_7 , спільний малолітній син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , падчерка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та її донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Заробітна плата скаржника є єдиним джерелом для існування родини. Відповідно до довідки з військової частини НОМЕР_1 в м. Одеса, від 01 грудня 2020 року грошове забезпечення скаржника за жовтень 2020 року складає 19 849 грн 09 коп., з якого утримуються аліменти в сумі 4 962 грн 27 коп. та військовий збір 297 грн 74 коп. Таким чином, грошове забезпечення після всіх утримань складає 14 589 грн 08 коп. За твердженням скаржника його родина, яка складається із двох дорослих, неповнолітньої дитини та двох малолітніх дітей, вимушена існувати на 14 589 грн 27 коп. в місяць. За наведених обставин ОСОБА_1 переконаний в тому, що заявлені ним вимоги про зменшення розміру аліментів мають бути задоволені.
Відзив на апеляційні скарги не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
УхвалоюЧеркаського апеляційного суду від 25 січня 2021 року розгляд апеляційної скарги призначено на 26 січня 2021 року на 08: 30 год. без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторно виданого Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 02 квітня 2019 року (а. с. 13).
Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/13151/19 від 19 серпня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 02 серпня 2019 року, до повноліття дитини (а. с. 10-12).
19 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 19 грудня 2019 року (а. с. 16).
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_8 у позивача народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 17).
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 18).
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15).
Позивач ОСОБА_1 працює у військовій частині НОМЕР_1 , м. Одеса, за період з лютого 2020 року по липень 2020 року отримав заробітну плату у розмірі 127 399 грн 63 коп., середньомісячна зарплата позивача складає 21 233 грн 70 коп. (а. с.19).
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 01 грудня 2020 року грошове забезпечення ОСОБА_1 за жовтень 2020 року складає 19 849 грн. 09 коп., з якого утримуються аліменти в сумі 4 962 грн 27 грн та військовий збір в сумі 297 грн 74 коп. Грошове забезпечення після всіх утримань складає 14 589 грн 08 коп.(а. с. 57).
У відповідності до паспорта громадянина України ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с. 20).
Згідно Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_5 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_9 (а.с. 23, 24-25).
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , у відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 21).
ОСОБА_12 , у відповідності до довідки Коледжу нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеської національної академії харчових технологій № 424 від 06.09.2019 є студенткою І курсу денного відділення (а.с. 22).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного. 
Предметом спору у вказаній справі є зменшення розміру частки від доходу позивача у провадженні, щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів – правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
При цьому, належність доказів – правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. 
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач послався на те, що в нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від шлюбу з ОСОБА_7 . Крім того, на його утриманні також перебувають донька дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та її донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх праві не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів
Тобто, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», серед яких, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).
При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Водночас, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.
При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Зменшуючи розмір аліментів до 1/5 частки з доходу ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму всіх видів доходу щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі зміною сімейного стану, а саме народженням та перебуванням на утриманні позивача ще одного малолітнього сина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 погіршилось його матеріальне становище, як платника аліментів, а тому наявні підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів присуджених їх саме в такій частці з доходу батька, а їх розмір цілком спроможний забезпечити належний рівень умов життя, необхідних для розвитку сина. 
З наведеними висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.
Щодо твердження  ОСОБА_1  відносно того, що на його утриманні також перебувають непрацездатна дружина, донька дружини – ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та її донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та, що його заробітна плата є єдиним джерелом існування родини, що не було враховано судом першої інстанції, апеляційний суд враховує наступне.
Статтею 2 СК України визначено, що Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини, зокрема, між подружжям, батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання; між бабою, дідом та внуками, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. 
За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Частиною 2 ст. 4 СК України визначено, що сім`ю може створити особа, яка народила дитину, незалежно від віку.
Відповідно до ст. 268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
У свою чергу, у відповідності до ст. 16 СК України, якщо, зокрема, мати дитини є неповнолітньою, баба, дід дитини з боку того з батьків, хто є неповнолітнім, зобов`язані надавати йому допомогу у здійсненні ним батьківських прав та виконанні батьківських обов`язків. 
Згідно ст. 265 СК України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.
Апеляційний суд зауважує, що, на час розгляду справи судом першої інстанції, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_13 являється матір`ю ОСОБА_9 та, що відомості про  її батька в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, про утримання якої, а також її малолітньої доньки посилається позивач, частково аргументуючи заявлені ним вимоги. 
Аналізуючи мотиви позову та апеляційної скарги, суд звертає увагу і на те, що при народжені дитини одному з батьків виплачуються державні виплати, а саме допомога при народженні дитини, яка включає в себе допомогу при народженні дитини, яка є одноразовою, та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка є щомісячною. 
Крім того, матері-одиначки (які не перебувають у шлюбі) також мають право на отримання від держави соціальної допомоги.
Матеріали справи не містять доказів відносно складу сім`ї позивача, як і доказів доходів отримуваних ними, зокрема, дружиною позивача ОСОБА_7 .
За викладеного, посилання скаржника на те, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька його дружини ОСОБА_9  та її  малолітня донька ОСОБА_10 , є безпідставними, оскільки він не довів наявність у нього обов`язку щодо їх утримання, як і того, що його заробітна плата є єдиним джерелом існування їхньої родини.
Таким чином, враховуючи докази надані в підтвердження заявлених вимог, розмір отримуваних доходів, ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня  2019 рокусаме з 1/4 до 1/8 частини. 
За приведених мотивів, правових норм, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про зменшення розміру аліментів виходячи зі зміни сімейного та матеріального становища їх платника з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/5 частини, оскільки вказаний висновок узгоджується з належними та допустимими доказами наявними в матеріалах справи. Висновок суду зроблений у рішенні, що є предметом оскарження відповідає принципу справедливості та враховує баланс інтересів обох дітей скаржника.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав дійти висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення суду, висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів у справі.
З цих підстав, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Тимофєєнка Олександра Анатолійовича залишити без задоволення.
Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
Текст постанови складено 26 січня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко 

В. О. Єльцова