Ухвала 
 
11 лютого 2021 року 
м. Київ
 
справа № 545/397/20 
провадження № 61-1442ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув касаційну скаргу Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи, Комунальне підприємство «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради, Полтавське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, про зобов`язання видати направлення на МСЕК, 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи, Комунальне підприємство «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради, Полтавське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, про зобов`язання видати направлення на МСЕК. 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що під час її роботи на посаді головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи, 05 листопада 2007 року, стався груповий нещасний випадок в приміщенні обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи, розташованої в будівлі по вул. Стрітенська (Комсомольська), 43 в м. Полтаві. За результатами спеціального розслідування складено акт за формою Н-5 від 19 січня 2010 року, згідно з яким комісія дійшла висновку, що груповий нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом та підлягає обліку в обласній МСЕК № 1 зі складенням актів за формою Н-1 на кожного потерпілого. Таким чином, акт за формою Н-1 складено і на неї. 
 
ОСОБА_1 просила суд зобов`язати Департамент охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації надати їй, ОСОБА_1 , направлення на оформлення Ф-088 лікувально-профілактичним закладом з послідуючим направленням на МСЕК для встановлення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку, що стався 05 листопада 2007 року в приміщенні обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 Полтавського обласного центра медико-соціальної експертизи за адресою: м. Полтава, вул. Стрітенська (Комсомольська), 43.
 
Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
 
Зобов`язано Департамент охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 направлення на оформлення «Ф-088» лікувально-профілактичним закладом з послідуючим направленням на МСЕК для встановлення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку, що стався 05 листопада 2007 року в приміщенні обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 Полтавського обласного центра медико-соціальної експертизи за адресою: м. Полтава, вул. Стрітенська (Комсомольська), 43.
Вирішено питання щодо судового збору. 
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 січня 2021 року апеляційну скаргу Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації задоволено частково. Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на позбавлення відповідачем ОСОБА_1 прав та гарантій, які визначені частиною першою статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування». 
В іншій частині рішення залишено без змін.
 
У січні 2021 року Департамент охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
 
За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру, вирішення яких не представляють складності у зв`язку зі сталістю законодавства України та судової практики. Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову та складність зазначеної справи, а також враховано, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей. 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 18 січня 2021 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи, Комунальне підприємство «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради, Полтавське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, про зобов`язання видати направлення на МСЕК.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             Ю. В. Черняк

        І. А. Воробйова

          Р. А. Лідовець