ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 р.	Справа № 440/1004/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 14.07.20 року по справі № 440/1004/20
          за позовом        Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство"  
          до        Приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Глушенка Вячеслава Васильовича      треті особи         Акціонерне товариство "Сбербанк" ,        Приватне підприємство "Паритет" 
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
25 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" (далі – позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Глущенка Вячеслава Васильовича (далі – відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Сбербанк", Приватне підприємство "Паритет" в якому просило про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невчиненні жодних дій щодо державної реєстрації відомостей про припинення іпотеки по іпотечному договору від 11.02.2013, що був нотаріально посвідчений і зареєстрований в реєстрі за №95 і зняття заборони на відчуження нерухомого майна після отримання повідомлення про припинення договору іпотеки та зобов`язання здійснити державну реєстрацію припинення договору іпотеки і зняти заборону на відчуження нерухомого майна, щодо нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство", що знаходиться за адресою Полтавська область. Зіньківський район, смт. Опішня, вул. Мороховця, 47.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року клопотання відповідача про закриття провадження по справі задоволено.
Провадження у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" до приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Глушенка Вячеслава Васильовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Сбербанк", Приватне підприємство "Паритет" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії закрито.
Роз`яснено позивачеві право звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року у справі №440/1004/20 а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що у цій справі спору про право власності на нерухоме майно, чи будь-яке інше право не існує. Зазначає про бездіяльність приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Глушенка В.В. у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо державної реєстрації припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із одержанням повідомлення про припинення договору іпотеки.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2013 року позивачем та третіми особами укладено іпотечний договір, за умов якого ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" є майновим поручителем юридичної особи - Приватного підприємства "Паритет" (боржник) та бере на себе забезпечення на виконання зобов`язань боржника, які виплавають із Договору про відкриття кредитної лінії номер 02-Н/13/37/ЮО укладений між Публічномим акціонерномим товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" /нова назва АТ "Сбербанк"/ та Приватним підприємством "Паритет".
Позивачем передано в іпотеку АТ "Сбербанк" виробничі будівлі загальною площею 661,7 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, селище міського типу Опішня, вул. Мороховця, 47.
Позивач вважає, що оскільки товариством сплачено заставну вартість предмета іпотеки, то воно у повному обсязі виконало свої зобов`язання за іпотечним договором, а тому іпотека виробничих будівель, загальною площею 661,7 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, селище міського типу Опішня, вул. Мороховця, 47 припинилася.
Приватний нотаріус Зіньківського районного нотаріального округу Глущенко Вячеслав Васильович відмовив товариству у припиненні іпотеки по іпотечному договору від 11 лютого 2013 року.
08 травня 2020 року до суду надійшли пояснення Акціонерного товариства "Сбербанк", зі змісту яких судом встановлено, що 11 лютого 2013 року між АТ "Сбербанк" і ПП "Паритет" укладено кредитний договір, а також АТ "Сбербанк" укладено іпотечний договір з ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство". Станом на 29 квітня 2020 року зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконані та становлять 355212,21 грн.
03.06.2020 до суду надійшла заява позивача, якою повідомлено суд про відсутність у товариства можливості надати докази сплати заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №02-НЕ/13/37/ЮО від 11 лютого 2013 року, укладеного між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та Приватним підприємством "Паритет" в загальному розмірі 700 000,00 грн та коштів в сумі 355212,21 грн (заборгованості за кредитним договором 216247,36 грн, пені за прострочення сплати відсотків за кредитним договором 24728,50 грн, пені за прострочення погашення основної суми заборгованості за кредитним договором 114236,35 грн), оскільки ТОВ "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство" не являється стороною вказаного договору. Також зазначено, що витребувані судом докази можуть перебувати у ліквідатора Приватного підприємства "Паритет" або Акціонерного товариства "Сбербанк".
Приватним підприємством "Паритет" зобов`язання перед іпотекодержателем АТ "Сбербанк" не виконані.
Закривши провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що у справі існує невирішений спір про право на нерухоме майно, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на спірне майно.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1  ст. 2 КАС України).
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності  Конституцією  чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2  ст. 2 КАС України).
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1  ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Визначений у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких  законом  установлений інший порядок судового вирішення.
Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Як встановлено  матеріалами справи, предметом справи є незгода позивача з відмовою приватного нотаріуса здійснити державну реєстрацію припинення обтяження речових прав іпотекою та зняти заборону на відчуження нерухомого майна що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, селище міського типу Опішня, вул. Мороховця, 47.
Так, позивач вважає, що ним виконано свої зобов`язання за іпотечним договором від 11 лютого 2013 року. У той час як АТ "Сбербанк" стверджує, що ані боржником, ані іпотекодавцем не виконано умови кредитного та іпотечних договорів, а тому у нього наявне право на задоволення свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Колегія суддів зазначає, що вказані вимоги є похідними при вирішенні судом питання щодо належного чи неналежного виконання сторонами умов договору іпотеки та правомірності набуття зазначеними особами права власності на спірне нерухоме майно.
Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення приватного нотаріуса, як суб`єкта наділеного владно-управлінськими функціями, скільки виконання чи невиконання сторонами договору умов цивільно-правової угоди, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
Крім того, у справах про оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими проведено державну реєстрацію права приватної власності на майно на підставі договорів іпотеки, спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, тому спір є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки зазначена категорія справ відноситься до спорів щодо права на предмет іпотеки, тобто права цивільного, отже має розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.
У даному випадку спір пов`язаний з реалізацією іпотекодавцем своїх прав на предмет іпотеки, процедура якої передбачає їх здійснення лише за участі нотаріуса (державного чи приватного) або державного реєстратора, дії якого оскаржуються опосередковано через неправомірність дій іпотекодержателя.
Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний спір виник із Приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Глущенко Вячеславом Васильовичем, як учасником публічно-правових відносин, і стосується його управлінських рішень та дій як суб`єкта владних повноважень, а тому цей спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач залишив поза увагою те, що спірні відносини пов`язані із реєстрацією майнових прав, що виникли на підставі договірних відносин між позивачем та третьою особою у справі, яка не заявляє самостійних вимог, безпосередньо впливають на цивільні права вказаних суб`єктів щодо нерухомого майна, а вимоги до Приватного нотаріуса витікають (є похідними) саме із цивільних правовідносин та пов`язані з їх реалізацією.
За змістом ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України  (далі -  ГПК) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають з публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.
Ураховуючи суб`єктний склад цієї справи й те, що спірні правовідносини пов`язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, а саме договору іпотеки, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин, а тому має вирішуватися судами за правилами  Господарсько-процесуального кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 820/7173/16, від 20 вересня 2018 року у справі № 822/3024/17, від 13 листопада 2018 року у справі № 826/3130/17, від 21 листопада 2018 року у справі № 826/11120/16, від 30.01.2019 р. у справі № 826/26802/15.
Отже, з встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою), у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку господарського судочинства.
Відповідно до  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Опішнянське міжгосподарське інкубаторно-птахівниче підприємство"  залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року по справі № 440/1004/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  24.02.2021 року