ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року	Львів	Справа № 308/4281/20 пров. № А/857/14001/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В.,
суддя                                                     Запотічний І.І. 

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Закарпатського  окружного  адміністративного суду  від 19 жовтня 2020 року  (головуючий суддя Дору Ю.Ю. проголошено  о 11:08:09 в м. Ужгород, повний текст складено  та підписано21.10.2020 року) у справі  №308/428/20 за адміністративним позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерашпед» до  Закарпатської  митниці Держмитслужби про скасування претензії, - 

                                                                  В С Т А Н О В И В : 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ерашпед» (далі-позивач, ТзОВ «Ерашпед») в особі директора Жарко Бакича звернулося до суду з позовною заявою до Закарпатської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якій просило: - визнати протиправними дії Закарпатської митниці Держмитслужби щодо складання та направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерашпед» держателю  книжки МДП  претензії від 12.02.2020 року про сплату передбачених законодавством митних платежів за порушення процедури міжнародного дорожнього перевезення у розмірі 118684,23 грн.; - скасувати претензію держателю  книжки МДП  від 12.02.2020 винесену Державною митною службою України про сплату передбачених законодавством митних платежів за порушення процедури міжнародного дорожнього перевезення у розмірі 118684,23 грн.
В обгрунтування своєї позиції позивач покликається на наступне. При винесенні оскаржуваної претензії Закарпатською митницею не було взято до уваги складений акт про втрачений товар Львівською митницею, те що водієм вжито всі необхідні дії передбаченими законом та  книжки МДП. Крім того, позивач вказує, що чинними нормативно-правовими актами, що регулюють порядок митного оформлення перевезення вантажів, не встановлено чіткого переліку доказів, які засвідчують форс-мажорні обставини. Відтак, у кожному конкретному випадку мають враховуватися всі надані перевізником документи щодо втрати товару.
Позивач зазначив, що ним вжито належне виконання своїх обов`язків щодо міжнародного перевезення вантажу «Яблука», а саме: подано заяву з документами про ДТП, повідомлення про втрату вантажу та зміну митниці на кордоні у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (ДТП). Львівською митницею без застережень та зауважень прийнято заяву та проведено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, повідомлено Закарпатську митницю ДФС.
          Рішенням Закарпатського  окружного  адміністративного суду  від 19.10.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано претензію держателю  книжки МДП  від 12.02.2020 Закарпатської митниці Держмитслужби про сплату передбачених законодавством митних платежів за порушення процедури міжнародного дорожнього перевезення у розмірі 118684,23 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Держмитслужби  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерашпед» суму сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).
          Не погодившись із рішенням суду першої інстанції   відповідачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального  права  апелянт просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.
          Зокрема апелянт в апеляційній скарзі зазначає наступне. 
           09.09.2019 представник (водій) підприємства-перевізника «ERASPED DOO» на митному посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС повідомив про потрапляння вказаного транспортного засобу у ДТП на автодорозі «Київ - Чоп», біля смт. Чинадієво, Мукачівського р-ну, Закарпатської обл., та проінформував про пошкодження переміщуваного ним вантажу та транспортного засобу.
У зв`язку з вищезазначеним, вказаній особі на митному посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС було роз`яснено вимоги законодавства України з питань державної митної справи щодо необхідності подати до Закарпатської митниці ДФС заяви про настання дії обставин непереборної сили, внаслідок яких транспортний засіб та переміщуваний ним товар не може прибути до митниці призначення та надати відповідні підтверджуючі документи.
Натомість, за результатами аналізу інформації, внесеної до ПІК «Контроль за доставкою товарів» ЄАІС митних органів України, було встановлено, що громадянин Сербії ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою на митний пост «Стрий» Львівської митниці ДФС, за результатами розгляду якої був складений акт про проведення митного огляду. Також, було встановлено, що інформація про втрату товару, що переміщувався транзитом за  книжкою МДП, у т.ч. акт, складання якого передбачено п.5 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, від Львівської митниці ДФС до Закарпатської митниці ДФС не надходили. 
Згідно з інформацією, отриманою від Львівської митниці ДФС на запит Закарпатської митниці ДФС громадянин Сербії ОСОБА_1 звернувся 09.09.2019 на митний пост «Південний» цієї митниці із заявою, у якій повідомив про втрату вантажу у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (ДТП), яка сталася на автодорозі Київ - Чоп М06 (біля населеного пункту Чинадієво Мукачівського району Закарпатської області), згідно з якою у Львівській митниці ДФС був складений акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.09.2019 № б/н..
При цьому, громадянином Сербії ОСОБА_1 , у порушення вимог  статті 192 МК України  не було вжито всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання, й не було терміново повідомлено найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу (відповідне звернення водієм до Закарпатської митниці ДФС не подавалось). Відповідач зазначив, що перевізником не було виконано відповідних вимог п.2.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України 09.10.2012 № 1066  та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19.12.2012 за № 2120/22432, згідно з яким, зокрема передбачено, що у разі втрати товарів перевізник, який переміщує товари через митний кордон України, у присутності посадової особи найближчого митного органу складає акт про невідповідність цих товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату (найближчим митним органом є митний пост «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС).
На наслідками  вказаного відповідач скерував на адресу  позивач претензію держателю  книжки МДП від 12.02.2020 року № 7708-1/18.1/28/837 щодо сплати  передбачених  законодавством  митних платежів  відповідно до пункту 2 статті 11 Митної  конвенції  про  міжнародне перевезення  вантажів  із застосуванням  книжки МДП 1975 року, вчиненої у  Женеві 14.11.1975 року. 
          Окрім  того, в додаткових письмових поясненнях апелянт зазначає, що дії  відповідача  по направленню  позивачу претензії  з вимогою  про стягнення  коштів не  створюють жодних  наслідків для  позивача  та не можуть  визнаватись  протиправними, оскільки правильність  їх визначення  та обгрунтованість  повинен  перевіряти суд  під час  розгляду справи  за відповідним позовом  контролюючого (митного) органу. 
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому  позивач  просить  рішення суду залишити без змін, так як, на його думку судом  з`ясовано всі обставини  спору, та прийнято законне рішення.
Відповідно до заяви  від 12.02.2021 року  просить розгляд справи здійснювати без участі  представника позивача. 
Закарпатська  митниця  Держмитслужби подала  письмові пояснення  від 11.02.2021 року, та просить  розглянути справу  без участі  представників  відповідача. У поясненнях підтримує  вимоги апеляційної скарги.
З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступного. 
Судом встановлено. 
08.09.2019 на митному посту «Тиса» (пункт пропуску «Чоп - Захонь») Закарпатської митниці ДФС здійснено митне оформлення у митному режимі транзит та пропуск на митну територію України за  книжкою МДПтовару «Яблука», що переміщувався у транспортному засобі з д.р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . , який належить позивачу, водієм цієї фірми - громадянином Сербії ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що пропущений на митну територію України товар громадянин Сербії ОСОБА_1 зобов`язаний був доставити у повному обсязі до Чернігівської митниці ДФС у строк до 18.09.2019.
09.09.2019 представник (водій) підприємства-перевізника «ERASPED DOO» на митному посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС повідомив про потрапляння вказаного транспортного засобу у ДТП на автодорозі «Київ - Чоп», біля смт. Чинадієво, Мукачівського р-ну, Закарпатської обл., та проінформував про пошкодження переміщуваного ним вантажу та транспортного засобу.
09.09.2019 перевізником - громадянином Сербії ОСОБА_1 подано заяву до митного поста «Південний» Львівської області заяву з документами про ДТП, повідомлення про втрату вантажу та зміну митниці на кордоні у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Вказана заява зареєстрована Львівською митницею ДФС за №220/13-70-80-01/35 від 09.09.2019 (а.с.29)/
Цього ж дня Львівською митницею ДФС складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. Згідно п. 8.3.4 вказаного акту встановлено, що за результатами проведеного митного огляду встановлено: кількість товару (20578 упаковок) повністю втрачено (повна втрата грузу) (а.с.30).
Закарпатською митницею ДФС листом від 25.10.2019 за № 1128/28/07-70-18 на адресу держателя  книжки МДП  - фірми «ERASPED» d.o.o. було направлено повідомлення про порушення умов перевезення товарів при виконанні операції МДП, де було запропоновано надати докази належного виконання операції МДП у повному обсязі.
Фірмою «ERASPED» d.o.o. протягом 3-х місяців до Закарпатської митниці Держмитслужби (Закарпатської митниці ДФС) доказів виконання у повному обсязі операції МДП за  книжкою МДПнадано не було, у зв`язку з цим, за фактом втрати товару, що переміщувався транзитом за процедурою МДП за  книжкою МДПЗакарпатською митницею Держмитслужби на адресу держателя  книжки МДП  - фірми «ERASPED» d.o.o. листом від 12.02.2020 за № 7.7-08- 1/18.1/28/837 була направлена претензія щодо сплати передбачених законодавством митних платежів.
Вважаючи вказану претензію протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Задовольняючи адміністративний позов  суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав відповідачу повний та вичерпний пакет документів, які однозначно підтверджують факт знищення (зіпсування, втрата) товару під час дорожньо-транспортної пригоди, про що свідчить акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу складений Львівською митницею ДФС, згідно якого за результатами проведеного митного огляду встановлено, що кількість товару (20578 упаковок) повністю втрачено (повна втрата грузу). Факт ДТП та пошкодження товару підтверджено, зокрема, довідкою Національної поліції України № 3019252550210564 про дорожньо-транспортну пригоду від 12.09.2019, фотографіями з місця події, постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.09.2019 №303/6023/19 та не заперечується сторонами по справі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що документи надані позивачем відповідачу є достатніми для звільнення позивача від сплати передбачених законодавством митних платежів за не доставку товарів під час виконання операції МДП. А отже дії відповідача зі складання та направлення позивачу претензії є протиправними. 
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що адміністративним правопорушенням визнається виключно протиправні винні дії чи бездіяльність. Так, позивач  вчинив всі необхідні дії передбачені діючим законодавством України, які необхідно було вчинити у даних спірних правовідносинах.
Колегія суддів  апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та надаючи оцінку спірним відносинам,  керується таким. 
Згідно з частиною першою  статті 90 Митного кодексу України  транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 1 частини другої  статті 90 Митного кодексу України  митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються, зокрема, прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України).
Згідно зі  статтею 193 Митного кодексу України  за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
У разі втрати або видачі без дозволу митного органу товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов`язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів. Порушення перевізником встановлених цим Кодексом строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов`язання щодо сплати митних платежів.
Перевізник звільняється від зобов`язання щодо сплати митних платежів лише у разі, якщо товари, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, було знищено або безповоротно пошкоджено внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов транспортування, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої  статті 92 Митного кодексу України  для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна, зокрема, у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до      розділу X     цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини третьої  статті 293 Митного кодексу України  особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, є, зокрема, у разі заявлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення до митного режиму транзиту - особа, яка надала зобов`язання щодо доставки цих товарів, транспортних засобів до митного органу призначення.
Враховуючи викладене, переміщення товарів комерційного призначення в митному режимі прохідного транзиту (з пункту ввезення на митну територію України до пункту вивезення з митної території України) передбачає покладення на перевізника обов`язку зі сплати митних платежів у разі недоставки товару, крім випадків знищення або безповоротного пошкодження внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов транспортування (лише при підтвердженні таких обставин).
Відповідно до частини першої  статті 305 Митного кодексу України  у випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов`язань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання митним органам забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.
Одним із способів забезпечення сплати митних платежів є гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  (Конвенції МДП) 1975 року (пункт 2 частини першої  статті 306 Митного кодексу України).
Відповідно до частини першої  статті 316 Митного кодексу України  гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  (Конвенції МДП) 1975 року як захід гарантування доставки товарів (крім алкогольних напоїв та тютюнових виробів), що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення застосовується за умови, що товари під час перевезення перетинають митний кордон України, а їх перевезення на всьому маршруті або на його частині здійснюється автомобільним транспортом.
Митна конвенція про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  (Конвенції МДП) 1975 року, яка набрала чинності для України 11.10.1994, стосується перевезення вантажів, що здійснюється без їхнього проміжного перевантаження, в дорожніх транспортних засобах, составах транспортних засобів або контейнерах, з перетинанням одного або декількох    кордонів від митниці місця відправлення однієї з Договірних Сторін до митниці місця призначення іншої Договірної Сторони або тієї ж Договірної Сторони за умови, що деяка частина операції МДП між її початком і кінцем провадиться автомобільним транспортом (стаття 2 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  (Конвенції МДП) 1975 року).
Відповідно до статті 3 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  (Конвенції МДП) 1975 року положення цієї Конвенції застосовуються за умови, що: a) перевезення провадяться: i) у дорожніх транспортних засобах, составах транспортних засобів або контейнерах, попередньо допущених до перевезення з дотриманням умов, зазначених у главі III a); або ii) в інших дорожніх транспортних засобах, інших составах транспортних засобів або інших контейнерах у разі дотримання умов, зазначених у главі III c); b) перевезення гарантуються об`єднаннями, визнаними згідно з положеннями статті 6, і мають провадитися з застосуванням  книжки МДП, що відповідає зразку, наведеному в додатку 1 до цієї Конвенції.
Відповідно до пунктів «а)» та «l)» статті 1 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  (Конвенції МДП) 1975 року: термін «операція МДП» означає перевезення вантажу від митниці місця відправлення до митниці місця призначення з дотриманням процедури, так званої процедури МДП, встановленої у цій Конвенції; термін «гарантійне об`єднання» означає об`єднання, визнане митними органами Договірної Сторони гарантом для осіб, які використовують процедуру МДП.
Кабінет Міністрів України погодився із пропозицією Міністерства    транспорту і Державного митного комітету про надання повноважень Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України бути гарантом перед Міжнародною спілкою автомобільного транспорту щодо відповідальності українських та іноземних автоперевізників у зв`язку із застосуванням ними на території України  книжок МДП  (пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.1993 № 572 «Про заходи щодо забезпечення функціонування в країні системи міжнародних автомобільних перевезень вантажів із застосуванням книжки МДП»).
Між Державною митною службою України і Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України укладено угоду від 30.07.1999, згідно з параграфом 4 якої АсМАП несе відповідальність перед Держмитслужбою за кожну  книжку МДП, яка видана МСАТ будь-якому гарантійному об`єднанню, члену МСАТ, що використовується на території України, але в сумі не більше 50000 (п`ятдесяти тис.) доларів США, або відповідної суми в національній валюті, що складається з належних платежів, які    митні органи можуть пред`явити у випадку виявлення порушень процедури МДП, допущеної перевізником при використанні  книжки МДП.
Таким чином, Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України є гарантом забезпечення виконання зобов`язань особами при виконанні операцій з переміщення автомобільним транспортом товарів комерційного призначення за операціями МДП, зокрема в митному режимі прохідного транзиту митною територією України, на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  1975 року.
Як встановлено судом розглядувані операції позивача з міжнародного перевезення комерційних товарів в режимі прохідного транзиту митною територією України є операціями МДП, гарантування яких забезпечено Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  1975 року.
Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 8 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  1975 року гарантійне об`єднання бере на себе зобов`язання сплачувати належні ввізні або вивізні мито і збори, а також будь-які відсотки за прострочення, які можуть належати відповідно до митних законів і правил країні, в якій виявлено порушення у зв`язку з операцією МДП. Гарантійне об`єднання зобов`язується сплачувати згадані вище суми в порядку солідарної відповідальності разом з особами, з яких належать ці суми.
У тих випадках, коли законами і правилами тієї або іншої Договірної Сторони не передбачається сплата ввізних або вивізних мита і зборів, як це передбачено вище в пункті 1, гарантійне об`єднання зобов`язується на подібних умовах сплатити суму, що дорівнює сумі ввізних або вивізних мита і зборів та будь-яких відсотків за прострочення.
Згідно з частиною четвертою статті 8 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  1975 року гарантійне об`єднання стає відповідальним стосовно компетентних органів країни, у якій розташовано митницю місця відправлення, з моменту прийняття  книжки МДП  цією митницею для оформлення. В наступних країнах, по території яких продовжується перевезення вантажів з дотриманням процедури МДП, ця відповідальність починається з моменту ввезення вантажу або, якщо операція МДП призупиняється відповідно до положень пунктів 1 і 2 статті 26, - з моменту прийняття  книжки МДП  для оформлення митницею, у якій операція МДП поновлюється.
Згідно з частиною сьомою статті 8 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  1975 року коли настає строк платежу сум, зазначених у пунктах 1 і 2 цієї статті, компетентні органи повинні, в міру можливості, вимагати сплати цих сум у особи або осіб, з яких безпосередньо належать ці суми, до того як пред`явити позов гарантійному об`єднанню.
Відповідно до частини статті 11 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  1975 року вимога про сплату сум, зазначених у пунктах 1 і 2 статті 8, надсилається гарантійному об`єднанню не раніше як через три місяці з дня повідомлення цього об`єднання про відмову в митному оформленні книжки, про її оформлення з застереженням або про оформлення, одержане протизаконним чи обманним шляхом, і не пізніше, як через два роки, починаючи з того ж дня. Проте, що стосується справ, переданих на розгляд суду протягом зазначеного вище дворічного терміну, вимога про сплату перепроваджується протягом одного року з дня набуття чинності судового рішення.
Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що виконання зобов`язань перевізника щодо доставки товарів, які переміщувалися митною територією України прохідним транзитом, до митниці призначення забезпечується гарантуванням Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України сплати митних платежів у порядку солідарної відповідальності разом з перевізником. При цьому, митні органи перед тим, як звертатися до суду з позовом до гарантійного об`єднання (Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України) щодо стягнення таких митних платежів, повинні вимагати їх сплати в добровільному порядку.
Відповідно до абзацу 7 пункту 11 Порядку реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП, затвердженого  наказом Державної митної служби України від 21.11.2001 № 755, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2001за N 1036/6227 (далі - Порядок №755), якщо проміжною митницею, у зоні діяльності якої транспортний засіб виїжджає (вивозиться) з митної території України, виявлено, що товар згідно з поданою цій митниці книжкою МДП у митницю призначення доставлений не був, то вона проводить перевірку і в разі непідтвердження виконання умов операції МДП держатель  книжки МДП  притягується до відповідальності згідно із законодавством України. Матеріали перевірки направляються в проміжну митницю, яка здійснила пропуск товару на митну територію України, для повідомлення гарантійного об`єднання відповідно до правил, викладених у цьому пункті Порядку.
Відповідно до пункту 13.1 Порядку № 755 якщо держатель  книжки МДП  або гарантійне об`єднання протягом трьох місяців з дня отримання ними Повідомлення про порушення не нададуть переконливих доказів належного виконання держателем  книжки МДП  операції МДП або такі докази будуть спростовані митним органом шляхом проведення експертиз та інших заходів, то митний орган відповідно до пункту 7 статті 8 Конвенції МДП виставляє держателю  книжки МДП  претензію щодо сплати передбачених законодавством сум податків та зборів (обов`язкових платежів) за недоставку товару при проведенні операції МДП (далі - претензія), до якої додаються матеріали про порушення, виявлені при виконанні ним операції МДП.
Матеріали претензії надсилаються також митним органом до Держмитслужби України для вирішення питання тимчасового позбавлення держателя  книжки МДП  права здійснення перевезення товару на умовах Конвенції МДП територією України.
У разі несплати претензії держателем  книжки МДП  протягом трьох місяців з дати її отримання митний орган надсилає матеріали претензії гарантійному об`єднанню.
Підготовка та подання гарантійному об`єднанню претензії здійснюється митним органом за кожною  книжкою МДП  окремо.
Згідно з пунктом 13.3 Порядку №755 сума претензії обчислюється для кожного конкретного випадку відповідно до вимог законодавства України, чинного на момент порушення митного законодавства при перевезенні товару із застосуванням  книжки МДП. До цієї суми включаються податки та збори, які мали б бути сплачені при митному оформленні товару у вільне використання, а також відсоток за прострочення їх сплати.
Вищевикладені положення дають підстави для висновку про те, що складення митним органом претензії та викладення у ній вимоги сплатити митні платежі здійснюється з метою ініціювання добровільного виконання таких зобов`язань перевізником або гарантійним об`єднанням, у зв`язку з встановленням факту недоставлення у митницю призначення товарів, які переміщувалися митною територією України. Сама по собі така вимога, викладена у претензії, не породжує для осіб, щодо яких вона виставлена, жодних негативних наслідків та фактично є лише пропозицією митного органу виконати зобов`язання зі сплати митних платежів в досудовому порядку.
Таким чином, зважаючи на те, що митні платежі, обов`язок зі сплати яких виник у зв`язку з гарантуванням виконання операцій МДП на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням  книжки МДП  1975 року, підлягають стягненню з гарантійного об`єднання (Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України) у судовому порядку, то правильність їх визначення та обґрунтованість пред`явлення повинен перевіряти суд під час розгляду справи за відповідним позовом митного органу.
Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 4 вересня 2018 року (справа №813/4988/13-а), від 25 березня 2020 року (справа №813/4990/13-а), від 5 травня 2020 року (справа № 813/4987/13-а), від 08 лютого 2021 року (справа № 814/1958/17). 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.
При цьому апеляційний суд вважає за можливе застосувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року, пункт 89),  «Проніна проти України»  (заява № 63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23)  та «Серявін та інші проти України»  (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58), відповідно до якої  принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»  серія A. 303-A від 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.1  ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального  права, що відповідно до частини 1  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст.  243, ст.  308, ст.  311, п. 2 ч. 1 ст.  315, ст.  317, ч. 1 ст.  321, ст.  322, ст.  325, ст.  328 КАС України, суд
                                           П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби  задовольнити.
Рішення Закарпатського  окружного  адміністративного суду  від 19 жовтня 2020 року   у справі №308/428/20 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерашпед» до  Закарпатської  митниці Держмитслужби про скасування претензії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 18 лютого 2021 року.