Головуючий суду 1 інстанції - Романовський Є.О.   
                             Доповідач - Луганська В.М. 

Справа № 425/2533/20
Провадження № 22-ц/810/8/21

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року                                         м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.
суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.
за участю секретаря: Вовчанської С.В.
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьк
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» 
на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2020 року, ухвалене судом у складі судді Романовського Є.О.
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії,

в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами в обґрунтування яких зазначив, що з 01 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі - ТОВ «ЛЕО») здійснює господарську діяльність на території Луганської області з розподілу електричної енергії.
ОСОБА_1 є побутовим споживачем за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
16 липня 2019 року при проведенні технічної перевірки за адресою споживача було виявлено пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу), які призвели до зміни показів приладів обліку. На виконання вимог п.8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) виявлене порушення було зафіксовано актом про порушення за № 004170 від 16 липня 2019 року, який складено в присутності споживача.
Відповідача було повідомлено, що комісія з розгляду акту про порушення буде проводити засідання 06 серпня 2019 року за адресою: м. Рубіжне, вул. Енергетиків, 1а, каб. 13, про що зазначено в акті про порушення.
У зв`язку з відсутністю суми середньої ціни купівлі електричної енергії оператором системи на балансуючому ринку на період з 01 липня 2019 року та тарифів на послуги з передачі та розподілу електричної енергії, яка необхідна для проведення розрахунку об`єму вартості та вартості не облікованої енергії, засідання комісії з розгляду акту про порушення переносилось.
08 жовтня 2019 року на засіданні комісії Рубіжанського РЕМ з розгляду акту про порушення № 004170 від 16 липня 2019 року про порушення ПРРЕЕ акт визнано складеним правомірно. На підставі складеного акту про порушення № 004170 від 16 липня 2019 року та у відповідності до п. 8.4.8. ПРРЕЕ здійснено нарахування суми збитків за період з 17 липня 2018 року по 16 липня 2019 року у сумі 7167,62 грн.
Відповідач нараховану суму збитків в наданий добровільний строк сплатити відмовився.
У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму збитків внаслідок порушення ПРРЕЕ у розмірі 7167,62 грн та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2020 року у задоволенні позову ТОВ «ЛЕО» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішення ТОВ «ЛЕО» звернулося до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідач факт втручання в прилад обліку визнав. Акт про порушення № 004170 від 16.07.2019 року та розрахунок збитків складено відповідно до вимог ПРРЕЕ.

В судове засідання представник ТОВ «ЛЕО» не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що згідно акту про порушення від 16.07.2019 року № 004170, складеного представником ТОВ «ЛЕО», у споживача ОСОБА_1 за адресою:  АДРЕСА_1 , проведено перевірку, в ході якої встановлено, що споживачем порушено п. 3 п. 3.1 Методики визначення обсягу вартості електричної енергії; дії споживача призвели до зміни показників ПО, можливе застосування на ПО за допомогою зовнішнього магнітного поля (ПО має відповідні подряпини збоку).
В акті про усунення порушень від 16.07.2019 року № 004170 зазначено, що у присутності споживача ОСОБА_1 за адресою:  АДРЕСА_1 , під час обстеження було виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме зміну показників ПО, можливо вплив на ПУ за допомогою зовнішнього магнітного поля, внаслідок усунення порушень було виконано заміну ПУ (а.с.11)
16.07.2019 року представниками ТОВ «ЛЕО» було складено акт про пломбування, вилучено пакет з лічильником у споживача ОСОБА_1 . 
Згідно акту про встановлення/заміну/технічну перевірку/контрольного огляду/збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті споживача від 16.07.2019 року № 232850 у споживача ОСОБА_1 виконано роботу з технічної перевірки та замінено електролічильник по акту.
ОСОБА_1 написана заява начальнику Рубіжанської РЕС, згідно якої він просив не направляти електролічильник, знятий в його квартирі, на експертизу.
Відповідач повідомлявся про засідання комісії запрошення з розгляду акту про порушення на 23.08.2019 року, на 13.09.2019 року, на 08.10.2019 року.
08.10.2019 року рішенням комісії з розгляду акту від 16.07.2019 року № 004170 про порушення ПРРЕЕ вирішено визнати акт від 16.07.2019 року № 004170 таким, що складений правомірно та розрахувати вартість не облікованої електричної енергії.
Згідно розрахунку обсягу та вартості не облікованої електричної енергії за актом про порушення від 16.07.2019 року № 004170 сума збитків склала 7167, 62 грн. 
Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що для встановлення факту заподіяння збитків необхідно встановити не саме порушення ПРРЕЕ споживачем, а чи завдано внаслідок порушення ПРРЕЕ споживачем в конкретній ситуації збитків та дійшов висновку, що позивачем не надано доказів того, що внаслідок дій відповідача змінилися покази приладу обліку.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
В статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
19 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким закон викладено в новій редакції.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18 жовтня 2019 року у справі № 913/567/19 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання», введено процедуру розпорядження майном боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
18 жовтня 2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання».
Згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» до теперішнього часу перебуває в процесі провадження у справі про банкрутство.
Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Частиною четвертою статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; про сплату податків, зборів (обов`язкових платежів); стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, а також визнання недійсними рішень державних органів, пов`язаних з майновими вимогами до боржника.
Із винесенням ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство пов`язуються певні правові наслідки, зокрема: вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів; розгляд, вимог конкурсних, забезпечених і поточних кредиторів та вирішення майнових спорів здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; арешт майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника можуть застосовуватися виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
15 вересня 2020 року ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії. 
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з даним позовом після порушення провадження у справі про банкрутство.
21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року і з цієї дати втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.
Відповідно до статті 7 Кодексу № 2597-УІІІ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).
Частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.
Отже розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-6 (провадження № 12-143гс19).
Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що спір у цій справі між сторонами виник з правовідносин, що стосуються відшкодування вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електроенергії з урахуванням положень статті 7 Кодексу № 2597-VІІІ, ч.1 ст.255 ЦПК України повинен був закрити провадження у справі.
Відповідно до статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі відповідно до ч.1 ст.255 ЦПК України.
Згідно частини четвертої ст.377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.
З урахуванням зазначеного, апеляційний суд роз`яснює ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Луганського апеляційного суду з заявою про направлення справи до Господарського суду Луганської області.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норми процесуального права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 368/561/19.
Керуючись ст. ст. 256, 259,367,374, 377, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2020 року скасувати.
Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії закрити.
Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови 16 лютого 2021 року.

        Головуючий В.М. Луганська 

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова