ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року	 	Справа № 916/38/20	
м.Одеса, проспект Шевченка, 29
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: М.А. Мишкіної 
суддів: О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко
секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:
від   ОСОБА_1 – Черненко В.О. – за ордером;
від Підприємства «Відас» заснованого на повній власності кіпрської акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Velgevos Enterprises Limited» - Архіпов В.О. – за ордером;
від ТОВ  «Об`єднана торгівельна мережа» - не з`явився;
від приватного виконавця Парфьонова Г.В. - не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу       ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від  22 грудня 2020 року   про задоволення подання  приватного виконавця  про тимчасове обмеження  у праві виїзду за межі України боржника
у справі №916/38/20
за позовом  Підприємства «Відас», заснованого на повній власності кіпрської акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Velgevos Enterprises Limited»
до    ОСОБА_1 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача  Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднана торгівельна мережа»
про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Об`єднана торгівельна мережа» в розмірі 4312270,90грн. 
та 
за зустрічним позовом ОСОБА_1 
до   Підприємства «Відас», заснованого на повній власності кіпрської акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Velgevos Enterprises Limited» 
про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі 
ТОВ    «Об`єднана торгівельна мережа» від 11.02.2014р. 
суддя суду першої інстанції:   ОСОБА_2 
час і місце постановлення  ухвали: 22.12.2020р., 12.49год, м.Одеса, Господарський суд Одеської  області 

Учасники справи чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
В судовому засіданні 23.02.2021р. згідно ст.ст.233,240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.08.2020р.   задоволено позов Підприємства «Відас», заснованого на повній власності кіпрської акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Velgevos Enterprises Limited» до ОСОБА_1   -  стягнуто з ОСОБА_1 на користь Підприємства «Відас», заснованого на повній власності кіпрської акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Velgevos Enterprises Limited» заборгованість за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Об`єднана торгівельна мережа» в розмірі 4312 270,90грн. та  64684,06грн. витрат  по сплаті судового збору; відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Підприємства «Відас», заснованого на повній власності кіпрської акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Velgevos Enterprises Limited», про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі  ТОВ       «Об`єднана торгівельна мережа» від 11.02.2014р.
29.10.2020р. був виданий наказ про примусове виконання рішення у даній справі.
21.12.2020р. до Господарського суду Одеської області надійшло подання приватного виконавця Парфьонова Г.В. від 17.12.2020р. № 8673 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, в якому виконавець просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянина України – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер (код) НОМЕР_1 , до повного виконання вимог виконавчого документу.           В обґрунтування   подання   виконавець з посиланням на норми ст.ст.18, 6 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначив, що на підставі наказу від 29.10.2020р. ним 05.11.2020р.   винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63524060 відповідно до якої, зокрема,   зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (яка була надіслана за адресою боржника ОСОБА_1 ). та постанови про арешт коштів боржника в банківських установах, про  арешт майна боржника. В результаті проведення виконавчих дій приватним виконавцем коштів та будь-якого іншого доходу у вигляді заробітної плати, стипендії, пенсії та інших доходів, на які згідно з законом України “Про виконавче провадження” може бути звернено стягнення, не виявлено. За  боржником зареєстроване майно: земельна ділянка площею 0,099га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123783200:01:003:0127 (звернення стягнення на вказане майно неможливе через наявність арешту даної земельної ділянки, накладеного ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси № 2-2106/10 від 08.02.2010р.);    транспортний засіб ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , виконавцем винесено постанову про арешт нерухомого майна, наразі майна виявлено не було;  квартира, що знаходиться за адресою:    АДРЕСА_2 , що є предметом договору іпотеки, де іпотекодержателем виступає ВАТ “ВТБ БАНК”. У зв`язку із перебуванням квартири в іпотеці звернення стягнення у даному випадку на вказаний об`єкт нерухомого майна є неможливим. 17.11.2020 приватний виконавець    виїхав за адресою місцезнаходження майна боржника, а саме земельної ділянки: АДРЕСА_1 та встановив, що на земельній ділянці боржника розташовані конструкційні елементи споруд у вигляді фундаменту житлового будинку, про що складено відповідний акт. 
Станом на час звернення із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник вчиняє дії, що ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, ним не подано виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, а саме: про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; ухиляється від надання пояснень приватному виконавцю. У сукупності такі обставини свідчать про умисне ухилення боржника від виконання рішення,  що порушує права стягувача на задоволення  встановлених рішенням суду вимог, у зв`язку із чим наявні підстави для обмеження боржника у праві виїзду за межі України до повного виконання рішення суду.
          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2020р. (суддя Ю.А.  Шаратов) подання задоволено - тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон (межі України) громадянина України – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКРПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до повного виконання рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2020р. у справі №916/38/20 на підставі наказу Господарського суду Одеської області від 29.10.2020р. 
          Ухвала обґрунтована посиланням на норми          ст.337 ГПК України та вмотивована тим, що невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти, тобто ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, положеннями п.3 ч.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження», після отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження № 63524060, суд дійшов висновку про наявність підстав застосування такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (за кордон) боржника. А відтак, підлягає задоволенню подання приватного виконавця  про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичній особі ОСОБА_1 
           11.01.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області   надійшла апеляційна скарга   ОСОБА_1 на ухвалу від 22.12.2020р., в якій скаржник  просить скасувати оскаржену ухвалу та  відмовити у задоволенні подання приватного виконавця Парфьонова Г.В.          В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначає, що: 
- після того, як йому стало відомо, що рішення   у справі №916/38/20 набрало законної сили,   маючи намір розрахуватися з боргами, скаржник одразу почав шукати роботу. Після тривалих пошуків роботи, приблизно декілька місяців по тому, він зміг знайти роботу за посадою слюсар в іноземній компанії, а саме в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Профі Сервісез», яка знаходиться на території Республіки Польща, м. Влоцлавек, з якою уклав Договір доручення/Договір про надання послуг, згідно якого 05.01.2021р.   повинен виїхати до країни Республіки Польща, м. Влоцлавек,   для виконання своїх трудових обов`язків. Тимчасові обмеження у праві виїзду за кордон (межі України)    скаржника до повного виконання рішення   у справі № 916/38/20   перешкоджають повному виконанню рішення, оскільки за наявною забороною, ОСОБА_1 не може виїхати до території Республіки Польща для виконання своїх трудових обов`язків, в подальшому отримання заробітної платні та розрахування з   боргом згідно рішення   у справі №916/38/20;
- відповідно до ч.ч.1-3 ст.337 ГПК України, тимчасове обмеження фізичної особи¬боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення;
- згідно листа Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання;
- право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання  покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон;
- наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.
          Ухвалами   суду апеляційної інстанції:
- від  14.01.2021р.  залишено апеляційну скаргу без руху;
- від 27.01.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною  скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від  22 грудня 2020 року   про задоволення подання  приватного виконавця  про тимчасове обмеження  у праві виїзду за межі України боржника у справі №916/38/20;   встановлено  іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву  (з доказами його направлення учасникам справи) на апеляційну скаргу  до 15.02.2021р.;  роз`яснено іншим учасникам справи їх право в строк  до 15.02.2021р.   подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань; призначено судову засідання у справі на 23.02.2021р. з повідомленням учасників справи;
- від 17.02.2021р. постановлено провести судове засідання 23.02.2021р., 11.00год.  у справі №916/38/20 у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду (зал судових засідань №7) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду   за допомогою програмного забезпечення «EasyCon»; забезпечено участь представника Підприємства «Відас» - адвоката О.Ю. Архіпова  у судовому засіданні 23.02.2021р., 11.00год. у справі №916/38/20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду                               18.02.2020р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Підприємства «Відас» на апеляційну скаргу  (надісланий поштою 15.02.2021р.), в якому позивач просить  залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначено, що:
- боржник під час розгляду справи №916/38/20, за результатами розгляду якої і було відкрите виконавче провадження, уже був помічений у факті введення ним в оману суду з метою унеможливити виконання рішення суду;
- 19.05.2020р. ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири 31 був. АДРЕСА_4 , відповідно до п. 6 Договору кошти за продаж квартири в розмірі 596566грн. повністю отримані боржником від ОСОБА_3 до підписання Договору шляхом безготівкового перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок продавця. Водночас, зазначені кошти до цього часу не були внесені боржником в рахунок погашення заборгованості перед позивачем, якщо вони ним дійсно були отримані. Таким чином, твердження боржника, що ним після набрання рішенням  суду законної сили активно вчиняються дії з метою розрахунків з боргами, не відповідають дійсності;
- сумнівними видаються зусилля боржника, спрямовані на виникнення в нього можливості погасити заборгованість – підстави для арешту земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , відпали ще в травні 2016 року, коли  скаржник був звільнений від сплати заборгованості відповідно до рішення Малиновського суду в справі №1519/2-327/11 у зв`язку з прощенням АТ «ВТБ Банк» боргу;
- Верховний Суд України вважає, що поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо);
- скаржник має реальну можливість виконати рішення частково – він володіє транспортним засобом та земельною ділянкою, проте не вживає достатніх заходів для виникнення у нього можливості належного виконання рішення – не вчиняє дії для зняття арешту, підстави для якого давно відпали;
- ОСОБА_4 не виконує своїх обов`язків як сторони виконавчого провадження (будучи обізнаним про його існування), зокрема, не подав виконавцю декларації про доходи та майно, як і пояснень у зв`язку із таким неподанням. 
Також у відзиві міститься клопотання про залучення до матеріалів справи доказів,яке задоволено колегією суддів ухвалою суду від 23.02.2021р.(яка занесена до протоколу судового засідання) у зв`язку із обґрунтуванням заявником причин неможливості надання доказів суду першої інстанції..
В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
          Представник Підприємства «Відас» заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.
           ТОВ  «Об`єднана торгівельна мережа» та приватний виконавець Парфьонов  Г.В.    своїх представників в засідання суду апеляційної інстанції   не направили.
Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції  щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Згідно із ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З матеріалів оскарження ухвали від 22.12.2020р. колегією суддів встановлено наступне.
29.10.2020р. Господарським судом Одеської області був виданий наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2020р. у справі №916/38/20.
05.11.2020р. Підприємство «Відас» подало приватному виконавцю Парфьонову Г.В. заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного наказу.
Постановами приватного виконавця Парфьонова Г.В. від  05.11.2020р. №ВП63524060, зокрема:
-   відкрито виконавче провадження з виконання наказу  Господарського суду Одеської області від 29.10.2020р. у справі №916/38/20 про стягнення з ОСОБА_1   на користь Підприємства «Відас»  заборгованість за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Об`єднана торгівельна мережа» в розмірі 4312270,90грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 64684,06грн.  
- зобов`язано ОСОБА_1 (боржника)   подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; 
- постановлено боржнику виконати вимоги виконавчого документа, перерахувавши кошти, основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження на депозитний рахунок приватного виконавця (Одержувач: Приватний виконавець Парфьонов Георгій Володимирович, ЄДРПОУ/ДРФО НОМЕР_4 , банк: АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ІВ AN: НОМЕР_5 ) та надати підтвердження сплати боргу;
- стягнуто з боржника основну винагороду  у сумі 437695,50грн;
- встановлено мінімальні витрати виконавчого провадження у сумі 319грн.;
- накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 4818650,46грн.;
- звернуто стягнення на майно боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 4818650,46грн.;
- накладено арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,099га, адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123783200:01:003:0127, що належить боржнику ОСОБА_1 ;
- накладено арешт на всі грошові кошти що містяться на рахунках банківських установ (за переліком) а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті  після винесення постанови про арешт коштів та належать ОСОБА_1 .
           Копії вищезазначених постанов були направлена ОСОБА_1 та Підприємству «Відас» із супровідними листами  №№7303-7313 від 05.11.2020р., що ОСОБА_1 не заперечується.
Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до суб`єктів вчинення реєстраційних дій з метою перевірки майнового стану боржника.
З автоматизованої системи виконавчого провадження  вбачається, що постановою приватного виконавця Парфьонова Г.В. від   17.11.2020р. №ВП63524060 оголошено в розшук майно боржника:  ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VІN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 що належить боржнику ОСОБА_1 .
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.11.2020р. земельна ділянка загальною площею 0,099га, адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123783200:01:003:0127 належить ОСОБА_1 .
17.11.2020р. приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. здійснено виїзд за   адресою АДРЕСА_1 , та  складений Акт, в якому зазначено про наявність на земельній ділянці площею 0,099га  конструктивних елементи споруд у вигляді фундаменту житлового будинку.
Постановою від 17.11.2020р. було описане та накладено арешт на майно боржника – земельну ділянку загальною площею 0,099га, адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123783200:01:003:0127. На земельній ділянці розташовані конструктивні елементи споруд у вигляді фундаменту житлового будинку.
Постановою приватного виконавця Парфьонова Г.В. від  19.11.2020р. №ВП63524060 було накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в АТ «Універсал Банк» та належать ОСОБА_1 . 
Постановою приватного виконавця Парфьонова Г.В. від   17.11.2020р. №ВП63524060 оголошено в розшук майно боржника:  ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VІN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 що належить боржнику ОСОБА_1 .
Звертаючись до суду з поданням про   тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України    ОСОБА_1 до повного виконання вимог виконавчого документу приватний виконавець зазначив, що   боржник вчиняє дії, що ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, ним не подано виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, а саме: про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; ухиляється від надання пояснень приватному виконавцю. У сукупності такі обставини свідчать про умисне ухилення боржника від виконання рішення,  що порушує права стягувача на задоволення  встановлених рішенням суду вимог, у зв`язку із чим наявні підстави для обмеження боржника у праві виїзду за межі України до повного виконання рішення суду.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно із ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;   звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;   вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;   заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до п.3 ч.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний, зокрема, за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
Як зазначає приватний виконавець у поданні, станом на час звернення із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник вчиняє дії, що ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, ним не подано виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, а саме: про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; ухиляється від надання пояснень приватному виконавцю.
Згідно із п.19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження»  виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до ст.337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом до закриття провадження у справі про неплатоспроможність такої фізичної особи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.
Згідно із п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України»   громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках. 
Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що  наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї, підтверджених рішенням суду може бути підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.                   У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).
Відповідно до ч.4 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Згідно із ч.5 ст.19 Закону боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 05.11.2020р. та зобов`язання подати декларацію  була надіслана боржнику разом із супровідним листом від 05.11.2020р.
          У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не спростовує та не заперечує факту отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження, неподання  в порушення вимог п.3 ч.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» приватному виконавцю декларації про доходи та майно та взагалі оминає увагою обставини виконання/невиконання наказу суду про примусове виконання рішення суду.
Як роз`яснив Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Матеріалами оскарження ухвали підтверджується, що у боржника ОСОБА_1 наявне майно, за рахунок реалізації якого можливо частково виконати рішення суду у даній справі – йому на праві приватної власності належать автомобіль та земельна ділянка.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 від 05.11.2020р., на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та належить ОСОБА_1 накладено обтяження, підстава обтяження – ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 08.02.2010р., 2-2106/10.
У відзиві на апеляційну скаргу Підприємство «Відас» зазначає, що  підстави для застосування арешту вищезазначеної земельної ділянки відпали ще у 2016 році, коли ОСОБА_1 був звільнений від сплати заборгованості  відповідно до рішення Малиновського районного суду м.Одеси у справі №1519/2-327/11 у зв`язку із прощенням АТ «ВТБ Банк» боргу.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Малиновського районного суду м.Одеси у справі №1519/2-327/11 (в межах якої було накладено арешт на земельну ділянку) позов ВАТ ВТБ Банк в особі відділення «Одеське регіональна дирекція» ВАТ ВТБ Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №06/2302/08-Р від 07.05.2008р. задоволено в повному обсязі; стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ ВТБ Банк в особі відділення «Одеське регіональна дирекція» ВАТ ВТБ Банк заборгованість в сумі 547947,29грн.  
Разом з цим, 26.05.2016р. Відділення «Центральне Одеське» ПАТ «ВТБ Банк» надіслало ОСОБА_1 повідомлення №383/2300-2 про звільнення від виконання зобов`язань  (прощення боргу) кредитним договором №06/2302/08-Р від 07.05.2008р. на підставі ст.605 ЦК України.
Отже наразі підстави, за яких було накладено арешт на земельну ділянку, відпали.
Матеріали оскарження ухвали не містять доказів та скаржник у своїй апеляційній сказі не зазначає про вчинення ним дій, спрямованих на скасування заходів забезпечення позову (арешту земельної ділянки), вжитих ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 08.02.2010р. у справі №1519/2-327/11, після ухвалення рішення в даній справі та після відкриття виконавчого провадження.
          З  приводу рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 -  автомобілю ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VІN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 скаржником у апеляційній скарзі не наведено аргументів  стосовно можливості  виконання рішення за рахунок продажу цього майна.
          Рішення у   справі №916/38/20 Господарським судом Одеської області було прийняте   31.08.2020р., про існування цього рішення ОСОБА_1 було достеменно відомо, оскільки він 28.09.2020р. надіслав до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на вищезазначене рішення; апеляційна скарга була залишена судом апеляційної інстанції без руху ухвалою від 06.10.2020р. а в подальшому повернута ухвалою суду від 28.10.2020р. у зв`язку із невиконанням вимог ухвали від 06.10.2020р.
Скаржником не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ним  вчинялись будь-які дії, спрямовані на виконання рішення суду; у відповіді на вимогу Підприємства «Відас»  від 17.12.2020р. ОСОБА_1 лише зазначив, що не має достатніх коштів для виконання рішення та  активно вживає заходів для пошуку додаткових джерел доходу.
Колегія суддів зазначає, що поведінка боржника  доводить, що останній продовжує свідомо ухилятись від виконання рішення суду,   можливості сплатити борг за рахунок реалізації наявного рухомого, нерухомого майна та можливих   доходів, які останній мав би змогу отримувати при бажанні виконати рішення суду, а не ухилятись від його виконання.  
Ухилення відповідача від виконання рішення  у вигляді описаної бездіяльності надає суду право застосувати  виключний захід забезпечення виконання судового рішення – тимчасове обмеження фізичної особи-боржника  ( ОСОБА_1 ) у виїзді за межі України. 
Цілком слушним є аргумент  стягувача (Підприємства «Відас») на користь позиції  про ухилення боржника від виконання рішення суду стосовно встановленого факту  продажу ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_6 за договором від 19.05.2020р.  з гр. ОСОБА_3 , отримання ним коштів  від продажу (обставина, засвідчена в самому договорі) у сумі 596566грн., та незважаючи на це, відсутність будь яких спроб спрямувати ці кошти на погашення заборгованості.
Враховуючи викладене, з урахуванням невжиття ОСОБА_1 будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти, тобто ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, після отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження №63524060, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого  висновку про наявність підстав застосування такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (за кордон) боржника. 
          Доводи апеляційної скарги про те, що працевлаштування в республіці Польща, м.Вроцлавек  сприятиме можливості покращення матеріального становища   ОСОБА_1 та прискорення виконання зобов`язання  за рішенням суду колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не свідчать  про реальну можливість настання таких наслідків. 
Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не обґрунтував та не довів неможливості отримання доходу чи працевлаштування на території України.
           Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги як окремо, так і у своїй сукупності не спроможні спростувати правильність висновку   про наявність підстав для  задоволення подання  приватного виконавця  про тимчасове обмеження  у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , а отже підстави для зміни або скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів вважає відсутніми.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів  залишає ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.12.2020р. у справі №916/38/20 без змін, а апеляційну скаргу   ОСОБА_1  – без задоволення.
Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу від 22.12.2020р.), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної  скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК   України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.   
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.12.2020р. у справі №916/38/20 залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України. 
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення  згідно положень ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено    26 лютого 2021 року. 

Головуючий суддя                                                             М.А. Мишкіна

Суддя                                                                                   О.Ю. Аленін

           Суддя                                                                         Л.В. Лавриненко