ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 лютого 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 749/763/20
Головуючий у першій інстанції – Кравчук М. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/285/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарями – Зіньковець О.О., Шкарупою Ю.В.,
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Сновська міська об`єднана територіальна громада в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру у Чернігівській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2020 року (місце ухвалення – м. Сновськ, дата складання повного рішення – 24.11.2020)  у справі за позовом ОСОБА_1 до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,
                                            В С Т А Н О В И В :
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування посилалась на те, що у 1999 році померла її мати – ОСОБА_2 , яка була зареєстрована на день смерті в АДРЕСА_1 . Після смерті матері відкрилась спадщина, яку прийняла позивачка, до якої входило право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Україна», с. Гірськ, Щорського (Сновського) району, Чернігівської області на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054265, розміром 4,07 га, проте свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивачка отримати не може оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме Сертифікат на право на земельну частку (пай) від 02.08.1996 серія ЧН № 054265, виданий на ім`я ОСОБА_2 . На підставі вказаного нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.08.2020.
Позивачка посилається на довідку видану відділом у Сновському районі міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах головного управління держгеокадастру у Чернігівській області від 10.08.2020, згідно якої ОСОБА_2 було передано право на земельну частку (пай), серія ЧН № 054265, розміром 4,07 га. У зв`язку з втратою сертифікату на земельну частку (пай) позивачкою було подано об`яву до районної газети «Промінь».
Посилаючись на Укази Президента України від 08.08.1995 № 720/95, від 10.11.1994 № 666/94 та на лист Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 № 24-753/2/4-13 позивачка просить в позові визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) землі, площею 4,07 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Україна», с. Гірськ, Сновського (колишня назва Щорського) району, Чернігівської області, що належала матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 02 серпня 1996 року серія ЧН № 054265.
Рішенням Щорського районного суду від 24.11.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сновської міської об`єднаної територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позов є необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивачка у позові зазначила, що фактично прийняла спадщину, проте жодних доказів на підтвердження своїх доводів не надала. Таких доказів також не містить і копія спадкової справи.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду ухвалено в порушення норм матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи.
У скарзі заявниця посилається на те, що після смерті своєї матері вона прийняла спадщину, що підтверджує копією довідки про фактичне прийняття спадщини, а також заявою про прийняття спадщини на якій є відмітка нотаріуса, що факт прийняття спадщини перевірено по довідці Сновської міської ради с. Гірськ від 15.06.2020 № 182. Зазначає, що судом надано оцінку нотаріальним діям, в той час як позивач у позові про це не просила, а її вимогами були визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, в обґрунтування чого позивач надала всі необхідні документи, які судом в повному обсязі не досліджені та їм не надана відповідна оцінка, що призвело до ухвалення неправомірного рішення.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 20.01.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління Держеокадастру у Чернігівській області.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення (а.с. 110, 111), довідка про доставку СМС позивачці про час та місце розгляду справи (а.с. 107) та заява ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі (а.с. 108).
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с. 6), яка була матір`ю позивачки ОСОБА_1 (а.с. 7-8, 10, 11).
З довідки виконавчого комітету Сновської міської ради від 31.08.2020 № 250 вбачається, що згідно запису у погосподарській книзі виконкому Сновської міської ради за 2016-2020 р., від 31.08.2020 р., в АДРЕСА_1 постійно зареєстрована та проживала ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 15.06.1979 р. по 06.01.1999 р., знята з реєстрації в зв`язку зі смертю (а.с. 12).
За життя померла ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) розміром 4,07 га, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054265 (а.с. 16).
Матеріали справи містять копію спадкової справи № 83/2020 (а.с. 29-35) з якої вбачається, що 19.06.2020 позивачка звернулася до Сновської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4, 072 га (а.с. 30).
Згідно копії витягу зі спадкового реєстру № 60619690 до майна померлої ОСОБА_2 була заведена спадкова справа (номер у спадковому реєстрі 65990614), номер у нотаріуса 83/2020 (а.с. 32).
19.06.2020 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала в АДРЕСА_1 (а.с. 15). В обґрунтування такого висновку державний нотаріус послався на відсутність у спадкоємця документу, який посвідчує право на земельну частку (пай) померлої, надати якого нотаріусу не може, а тому нотаріусом видати свідоцтво про право на спадщину неможливо.
Згідно копії сторінки газети «Промінь» за 21.08.2020 у ЗМІ розміщено оголошення про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054265, виданий на ім`я ОСОБА_2 , вважати недійсним (а.с. 17).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позову, оскільки позивачка у позові зазначила, що фактично прийняла спадщину, проте жодних доказів на підтвердження своїх доводів не надала. Таких доказів також не містить і копія спадкової справи.
Однак погодитись з такими висновками суду першої інстанції не може апеляційний суд, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права враховуючи наступне.
Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.
Відповідно до усталеної судової практики член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).
Вирішуючи даний спір судом першої інстанції не було встановлено та не перевірено викладеного вище та факту прийняття спадщи на що посилалась позивач у позовній заяві, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції було витребувано в Гірській сільській раді с. Гірськ Щорського району Чернігівської області та в архівному відділі Щорської районної державної адміністрації дані про перебування померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у членах КСП на час паювання; включення даної особи до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, та одержання КСП цього акта.
Як вбачається, з архівних довідок Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 12.02.2021 (а.с. 113, 114, 122), згідно положення про Трудовий архів та на підставі акту прийому-передачі від 09.02.2018 прийняті документи з особового складу по колгоспу «Україна» за 1948-1992 роки, КСГП «Україна» за 1992-2000 роки та Сільськогосподарського кооператива «Україна» за 2000 рік, а саме книги нарахування заробітної плати та стажеві книги. Трудовий архів Сновської міської ради повідомив, що в архівному фонді Сільськогосподарський кооператив «Україна» в книгах нарахування заробітної плати за 1992 пік по колгоспу «Україна», за 1992-1998 роки по КСГП «Україна» є запис на ОСОБА_2 . 
З відповіді Архівного відділу Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області вбачається, що у архівних документах фонду сільськогосподарського кооперативу «Україна» с. Гірськ (куди увійшли документи колгоспу, колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу «Україна» с. Гірськ), що зберігаються в трудовому архіві при Сновській міській раді, ОСОБА_2 значиться в книгах нарахування заробітної плати по колгоспу «Україна» та у книгах про нарахування заробітної плати по колективному сільськогосподарському підприємству «Україна».
Крім того, позивачем надано копію державного акту на право колективної власності на землю, який містить Додаток 1 Список громадян – членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Гірськ, серед яких під номером 312 значиться ОСОБА_2 (а.с. 116-120).
За змістом частини другої статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. 
Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України (постанова КЦС ВС від 15.04.2020 № 178/982/18). 
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Матеріали справи містять відомості про те, що спадкодавець за життя перебувала в членах КСП на час паювання, та включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.
Таким чином факт членства спадкодавця ОСОБА_2 у КСП «Україна» на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю позивачем доведено належними та допустимими доказами.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка прийняла спадщину  та нею подана відповідна заява від 19.06.2020 (а.с. 71), факт прийняття спадщин підтверджено відповідним записом на заяві державним нотаріусом (а.с. 71 зворотня сторона), крім того даними довідки від 15.06.2020 № 182 виданої Сновською міською Радою Сновського району Чернігівської області (а.с. 72), отже висновок суду першої інстанції щодо не прийняття спадщини не узгоджується з матеріалами справи.
Таким чином, враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та вищенаведені норми законодавства, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивач, як спадкоємець за законом, яка подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, прийняла спадщину. При цьому право на спадкове майно позивачка не може оформити у нотаріальному порядку, оскільки нотаріусу не було надано документ, що посвідчує право на земельну частку (пай) (а.с. 35). Отже відповідне право позивача на спадкове майно має бути захищено у судовому порядку. 
За таких обставин звернення позивачки до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно є ефективним та законним способом захисту прав позивача, а тому позов необхідно задовольнити в повному обсязі.
Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, встановлені фактичні обставини справи та надані позивачем докази на їх підтвердження,  апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2020 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) землі площею 4,07 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Гірськ Сновського району, Чернігівської області, в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , яка належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) від 02 серпня 1996 року серії ЧН № 054265.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 22.02.2021.

                   Головуючий                                                        Судді :