Ухвала
 
10 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 202/4443/18
провадження № 61-19276ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Карлаш Іван Анатолійович, на рішення Індустріального районного суду                                  м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання ордеру на заняття житлового приміщення недійсним, виселення, визнання права користування житловим приміщенням та вселення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати за нею та її малолітньою донькою ОСОБА_2 право користування кімнатою АДРЕСА_1 з правом реєстрації місця проживання в ній;
вселити її та її малолітню доньку ОСОБА_2 в кімнату АДРЕСА_1 ; 
зобов`язати Дніпровську міську раду укласти з нею договір найму кімнати № НОМЕР_1 в гуртожитку, що розташований за вказаною адресою; 
визнати недійсним та скасувати: ордер від 08 червня 2018 року серії НА № 305 на заняття вказаної кімнати в гуртожитку ОСОБА_3 ; розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07 червня 2018 року № 472 про надання ордеру на заняття вказаною кімнати ОСОБА_3 ; типовий договір найму житлового приміщення у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпра від 14 червня 2018 року № 51006136, укладений між КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради та ОСОБА_3 на заняття кімнати АДРЕСА_1 ; 
виселити ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
 
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 18 червня                      2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду                      від 17 листопада 2020 року, в задоволенні позову відмовив.
 
26 грудня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Карлаш І. А., подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року за клопотанням ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Карлаш І. А., неповажними. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів; надати нову редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
02 лютого 2021 року на виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Карлаш І. А., подала засобами поштового зв`язку нову редакцію касаційної скарги та заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року, яка мотивована тим, що 17 листопада 2020 року розгляд справи в апеляційному суді проводився без виклику сторін, копію оскаржуваної постанови апеляційного суду адвокат Карлаш І. А. не отримував, доказів того, що апеляційний суд дійсно направляв сторонам копії оскаржуваної постанови апеляційного суду або, що вони її отримали, матеріали справи не містять. Адвокатом було направлено до апеляційного суду адвокатський запит щодо направлення копії оскаржуваного судового рішення, однак відповіді не надійшло. З текстом оскаржуваної постанови апеляційного суду від 17 листопада 2020 року адвокат Карлаш І. А. ознайомився            30 листопада 2020 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.
 
На підтвердження наведеного заявником надано копії опису матеріалів справи та супровідного листа апеляційного суду та копію адвокатського запиту з чеком про відправлення.
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Враховуючи, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України докази, які підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції додаються до касаційної скарги за їх наявності, а на час вирішення питання про прийняття касаційної скарги в розпорядженні Верховного Суду немає доказів, що спростовують доводи заявника про не направлення апеляційним судом копії оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Карлаш І. А.,  строку на касаційне оскарження рішення Індустріального районного суду                               м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Карлаш І. А.,  посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська                       від 18 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                                  від 17 листопада 2020 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішення застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 521/10070/14.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, необхідно відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Карлаш Іван Анатолійович, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Карлаш Іван Анатолійович, строк на касаційне оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Карлаш Іван Анатолійович, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року.
 
Витребувати з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу                               № 202/4443/18 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання ордеру на заняття житлового приміщення недійсним, виселення, визнання права користування житловим приміщенням та вселення.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	А. Ю. Зайцев	
   	  В. С. Жданова   Є. В. Коротенко