Ухвала
Іменем України
 
15 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 641/5016/20
провадження № 61-2940ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 19 січня 
2021 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Котелевець А. В., Яцини В. Б., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції м. Харків, заінтересована особа - ОСОБА_3 , 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог 
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції м. Харків, заінтересована особа - ОСОБА_3 .
 
Скаргу мотивувала тим, що 27 травня 2020 року вона подала скаргу до державної виконавчої служби на дії ОСОБА_3 - боржника у виконавчому провадженні № 47112623 щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від суми отриманих доходів, починаючи з 15 лютого 
2013 року до досягнення дитиною повноліття. У вказаній скарзі вона зокрема просила державного виконавця стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини, від суми доходів боржника 540 000,00 грн, яку він отримав від продажу належного йому автомобіля, що становить 135 000,00 грн, накласти арешт на його рухоме та нерухоме майно, внести відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників, подання до правоохоронних органів, встановити тимчасове обмеження: у праві виїзду за кордон, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. 
 
15 червня 2020 року державною виконавчою службою їй було відмовлено у задоволенні її скарги.
 
Посилаючись на те, що Київський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) необгрунтовано відмовив у задоволенні її скарги, оскільки боржник 
ОСОБА_3 12 червня 2015 року відчужив належний йому автомобіль та отримав дохід в сумі 540 000,00 грн, який має бути врахований при сплаті аліментів, ОСОБА_5 просила: визнати неправомірними дії Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо відмови у задоволенні її скарги на дії боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 47112623; зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу боржника у сумі 
540 000,00 грн, що складає 135 000,00 грн; накласти арешт на рухоме і нерухоме майно боржника в межах суми боргу 135 000,00 грн; внести відомості про боржника ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників; встановити тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві: виїзду за межі України, керування транспортними засобами, користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю та у праві на полювання.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
 
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2020 року скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.
 
Визнано неправомірними дії Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Харків) щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 27 травня 
2020 року на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 47112623 з примусового виконання виконавчого листа № 641/1411/13, виданого 02 квітня 2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова.
 
В іншій частині скаргу залишено без задоволення.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дохід від відчуження рухомого майна входить до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (далі - Перелік видів доходів) на який може бути здійснено стягнення в межах виконавчого провадження.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 19 січня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) задоволено.
 
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2020 року, в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
 
В іншій часині судове рішення не оскаржувалося та не переглядалося апеляційним судом.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що дохід від продажу автомобіля не можна вважати доходом в розумінні статей 181, 183 СК України та Переліку видів доходів, оскільки він не є регулярним доходом чи способом постійного заробітку. Прибутку від продажу автомобіля ОСОБА_3 не отримав, а тому відмова виконавця у стягненні з нього 1/4 частини від вартості продажу автомобіля, як аліментного платежу, є правомірною.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій заявник просив скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 19 січня 2021 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
 
Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дохід від продажу автомобіля не є доходом який ураховуюється при визначенні розміру аліментів та безпідставно скасував законну та обгрунтовану ухвалу місцевого суду.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02 квітня 2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист 
№ 641/1411/13-ц, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 відсотків від суми доходів, починаючи з 
15 лютого 2013 року щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
 
Постановою Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 19 березня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47112623 з примусового виконання виконавчого листа 
№ 641/1411/13-ц.
 
Постановою Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 16 липня 2015 року ВП № 47112623 проведено утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику ОСОБА_3 після відрахування податків у розмірі 50 відсотків до повного погашення боргу. Після погашення боргу стягнення проводити в розмірі 25 відсотків від заробітку. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 липня 2015 року складає 
2 678,06 грн.
 
Постановою Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 березня 2020 року ВП № 47112623 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 , що отримує дохід у Департаменті Патрульної поліції, постановлено здійснювати відрахування з доходів боржника у розмірі 
25 відсотків від суми доходів, починаючи з 15 лютого 2013 року щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
 
27 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із скаргою, яку обгрунтовувала тим, що згідно з відомостями щорічної декларації майнового стану за 2019 рік, ОСОБА_3 отримав дохід у розмірі 540 000,00 грн від відчуження рухомого майна, однак не сплатив 1/4 частину від суми зазначеного доходу аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів. 
 
У відповіді на скаргу від 15 червня 2020 року № 98156 Київським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вказано, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 146, Податкового кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» отримані ОСОБА_3 грошові кошти не є доходом, з якого підлягає утримання аліментів, а тому підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні. 
 
Згідно з довідкою Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 
від 18 червня 2020 року № 98467 станом на 18 червня 2020 року у ОСОБА_3 відсутня заборгованість зі сплати аліментів.
 
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають,що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
 
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.
 
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Перевіряючи доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дохід від продажу автомобіля не є доходом який ураховуюється при визначенні розміру аліментів, Верховний Суд виходить з такого.
 
Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
 
У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.
 
Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів) 
 
Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
 
Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається зокрема і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 173 цього Кодексу (підпункт 164.2.4 пункту 164.2 статті 164 ПК).
 
Абзацом третім пункту 173.1 статті 173 ПК України встановлено, що дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної, ринкової вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).
 
Як виняток із положень пункту 173.1 цієї статті, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року одного з об`єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, не підлягає оподаткуванню (абзац другий пункту 173.2. статті 173 ПК України).
 
Таким чином, дохід отриманий від першого продажу легкового автомобіля протягом звітного (податкового) року не підлягає оподаткуванню, а тому не є доходим який враховується при визначенні розміру аліментів.
 
Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.
 
Натомість, грошовий дохід, який є лише еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не враховується під час визначення розміру аліментів.
 
Тлумачення наведених вище норм права дає підстави Верховному Суду для висновку, що виручення боржником грошових коштів від продажу об`єкта рухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене рухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.
 
Зазначене узгоджується з висновком Об`єднаної Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц.
 
Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дохід від продажу автомобіля не є доходом який ураховуюється при визначенні розміру аліментів є необгрунтованими.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Узагальнюючи наведене, постанова Харківського апеляційного суду від 19 січня 2021 року ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 19 січня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції м. Харків, заінтересована особа - ОСОБА_3 , відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     В. В. Яремко