Ухвала
 
26 лютого 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 766/7657/20
провадження № 61-19702ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої позовна заява подана Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Корабельної районної у місті Херсоні ради, Служба у справах дітей Суворовської районної у місті Херсоні ради, про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії Республіки,
 
ВСТАНОВИВ: 
У травні 2020 року Південне міжрегіональне управління юстиції (м.Одеса) звернулося до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Корабельної районної у місті Херсоні ради, Служба у справах дітей Суворовської районної у місті Херсоні ради, про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії Республіки. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сорони є батьками малолітньої ОСОБА_5 , 2010 року народження. З серпня 2015 року ОСОБА_5 проживала зі своєю матір`ю у Великобританії. За домовленістю між батьками дитина проживала з батьком в Україні 50 днів на рік. 09 серпня 2019 року батько забрав дитину у матері та 25 серпня 2019 року вони виїхали в Україну 03 вересня 2019 року батько мав повернути дитину матері. 28 серпня 2019 року позивач запропонувала доньці вирішити чи хоче вона ще залишитись з батьком чи повернутись у Великобританію. Відповідач погодився, що ОСОБА_6 ще протягом якогось часу продовжить проживати з ним, доки позивач завершить своє навчання, у зв`язку із роботою. В період між 14 та 20 жовтня 2019 року позивач намагалася погодити з відповідачем дату повернення дитини. Позивач ніколи не давала згоди на переїзд дитини на постійне місце проживання в Україну, вважає, що відповідач самостійно змінив місце проживання спільної малолітньої дитини. Позивач зазначає, що відповідач порушує право дитини на належне батьківське виховання, а також її право особисто брати участь у вихованні дитини, право дитини та позивача на безперешкодне спілкування, право позивача на визначення місця проживання дитини. Документи - копію свідоцтва про народження та медичну книгу, передано позивачем на прохання відповідача для реєстрування доньки у школу. У зв`язку з тим, що відповідач дитину не повернув, 15 жовтня 2019 року позивачка через Центральний орган Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії звернулася до Міністерства юстиції України із заявою про сприяння повернення дитини. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку відмовився повертати дитину, просили визнати незаконним вивезення та утримання відповідачем на території України малолітньої дитини; повернути малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця постійного проживання в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії; якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов`язати відповідача - ОСОБА_4 передати малолітню дитину матері для забезпечення повернення дитини до держави постійного проживання; покласти витрати, пов`язані з поверненням дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії на позивача; допустити негайне виконання рішення суду.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 задоволено. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2020 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в інтересах ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним утримання ОСОБА_8 на території України малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Повернуто малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця постійного проживання в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії. Якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов`язати відповідача - ОСОБА_4 передати малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_3 для забезпечення повернення дитини до держави постійного проживання. Покладено витрати, пов`язані з поверненням дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії на позивача. Допущено негайне виконання судового рішення в частині повернення дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.
У грудні 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_8 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема подати уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження, у відповідності до вимог частини другої статті 389 ЦПК України.
На виконання ухвали Верховного Суду ОСОБА_9 подано уточнену редакцію касаційної скарги, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить його скасувати та направити справу на новий розгляд.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2013 року у справі № 6-117цс13 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, заявник посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки ухвалено судові рішення на підставі неналежних доказів та необґрунтовано відхилено клопотання учасника справи щодо встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України,  та витребування матеріалів указаної вище справи.
Разом із касаційною скаргою заявником подано клопотання про зупинення дії постанови Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року, яке обґрунтовано тим, що 24 грудня 2020 року ОСОБА_3 разом із невідомими особами, що представились виконавчою службою, у присутності Національної поліції Херсонської області примусово відібрали дитину, чим фактично не дали можливості ОСОБА_10 добровільно виконати рішення суду. Проте, за відсутності дозволу обох батьків ОСОБА_5 не має підстав перетинати кордон Сполученого Королівства Великої Британії.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Системний аналіз зазначених норм свідчить, що суд касаційної інстанції може розглянути питання щодо одного заходу зупинення оскаржуваного рішення, а саме виконання або його дії. При цьому суд, за наявності підстав, може зупинити дію лише того судового рішення, яке не підлягає примусовому виконанню. 
Оскільки постанова Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року, дію якої просить зупинити заявник, підлягає примусовому виконанню, клопотання ОСОБА_4 про зупинення її дії не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої позовна заява подана Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Корабельної районної у місті Херсоні ради, Служба у справах дітей Суворовської районної у місті Херсоні ради, про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії Республіки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року.
 
Витребувати з Херсонського міського суду Херсонської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 766/7657/20.
 
В задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик