ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1421/21 Справа № 201/4514/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року у справі позовом  ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця  ОСОБА_2 , третя особа  ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій, розірвання договору, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

       У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій, розірвання договору, відшкодування моральної шкоди.
       В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилався на те, що він уклав з відповідачем договір – замовлення від 05 липня 2019 року про встановлення пам`ятника на могилу дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін виготовлення продукції - один місяць. Позивач вніс передплату за замовлення в сумі 13000 грн. Замовлення відповідач виконав частково у липні 2019 року, прибрав з могили дерев`яний хрест з табличкою, встановив постамент (тумбу) для майбутнього пам`ятника, оплатив з грошей позивача і отримав необхідні складові частини, у т.ч. великий портрет дружини у “склі”, забетонував на місці земляного пагорба майданчик, поклав навколо могили білу тротуарну плитку. У кінці липня 2019 року відповідач виконувати замовлення припинив, заявивши, що замовлення є незаконним, оскільки позивач не вправі ставити пам`ятник на могилу дружини. Таким чином, відповідач договір не виконав, на неодноразові вимоги позивача про завершення роботи не відреагував. З вини відповідача могила досі знаходиться у неприпустимому стані, без пам`ятника, що є знущанням над померлою людиною, наругою над її могилою. Позивач вимагав виконання роботи, подавав скарги у різні органи, повідомив відповідачеві, що передплату назад не візьме, якщо той намагатиметься її повернути. Після чого відповідач 20 грудня 2019 року поштовим переказом повернув передплату в сумі 13000 грн, але позивач отримувати гроші відмовився. Одночасно з повідомленням про переказ коштів позивач отримав від відповідача цінний лист з копією відповідної поштової квитанції та опис вкладення (докази повернення передплати), що свідчить про відмову відповідача виконувати замовлення. Нещодавно дізнався про існування договору від 18 липня 2019 року, який уклав з цим же відповідачем ОСОБА_2 з іншою особою, але цей договір укладено після договору позивача, на ту ж могилу і такою про пам`ятник на нею. На підставі викладеного, посилаючись на норми Закону України “Про захист прав споживачів”, ЦК України, просив суд визнати неправомірними такі дії відповідача як: 1) неправомірне невиконання в обумовлені терміни його договору замовлення від 05 липня 2019 року і укладення іншого договору від 18 липня 2019 року з іншою особою стосовно цієї ж могили; 2) визнати недійсним договір від 18 липня 2019 року між ФОП ОСОБА_2 і ОСОБА_3 3) стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 15 000 грн.
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій, розірвання договору, відшкодування моральної шкоди.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2020 року залишено без змін.
       Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року задоволено клопотання представника ФОП ОСОБА_2 – ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі – 1500 грн.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду від 16 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні клопотання представника ФОП ОСОБА_2 – ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість додаткового рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій, розірвання договору, відшкодування моральної шкоди (а.с.2-4). 
Відповідачу ФОП ОСОБА_2 правнича допомога надавалася Адвокатським об`єднанням “Погрібної Ольги та ОСОБА_6 ”, правову допомогу від імені якого відповідачу надав адвокат Погрібна О.А. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №01 від 01 листопада 2019 року, адвокатського ордеру № 1024981 від 04 червня 2020 року, свідоцтва адвоката (а.с.56, 57, 58-61).
09 червня 2020 року представник ФОП ОСОБА_2 – адвокат Погрібна О.А. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому також просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати у справі та надано відповідні докази (а.с.49-54).
       Відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №01 від 01 листопада 2019 року до складу витрат на правничу допомогу включаються: підготовка та подача відзиву вартістю 1500 грн. (а.с.60).
       Відповідно до наданого представником ФОП ОСОБА_2 – адвокатом Погрібною О.А. попереднього розрахунку судових витрат від 08 червня 2020 року загальна сума сплачених витрат на професійну правничу допомогу становить 1500 грн. (а.с.55)
       Відповідно до квитанції №5 від 05 червня 2020 року ФОП ОСОБА_2 сплатив Адвокатському об`єднанню “ ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ” 1500 грн. судових витрат на правничу допомогу відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №01 від 01 листопада 2019 року (а.с.62).
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій, розірвання договору, відшкодування моральної шкоди (а.с.101-106).
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2020 року залишено без змін (а.с.147-154).
       14 серпня 2020 року представник ФОП ОСОБА_2 – адвокат Погрібна О.А. звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справі (а.с.158-159). 
       Задовольняючи клопотання представника ФОП ОСОБА_2 – ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі – 1500 грн., суд першої інстанції посилався на їх доведеність належними доказами у справі, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з”ясування обставин, що мають значення для справи, що є підставою для зміни рішення суду.
       Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
       Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
       Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
       Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
       Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
       Судом встановлено, що представником відповідача у встановленому законом порядку та строк було надана документи на підтвердження понесених судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу в особі Адвокатського об`єднання “Погрібної Ольги та Патики Андрія”, правову допомогу від імені якого відповідачу надав адвокат Погрібна О.А.
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року не було вирішено питання стосовно розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).
Звернувшись до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справі представник ФОП ОСОБА_2 – адвокат Погрібна О.А. посилалася на те, що 09 червня 2020 року нею було подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому також просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати у справі, надавши попередній розрахунок судових витрат від 08 червня 2020 року, де вказана загальна сума сплачених витрат на професійну правничу допомогу становить 1500 грн. 
       Слід зазначити, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. 
       Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. 
       Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
       Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
       Свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
       З матеріалів справи вбачається справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, участі у судових засіданнях представник відповідача не приймав.
       Колегія суддів, приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, враховуючи, що позивач є пенсіонером, колегія суддів приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що стягнуті витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем, а саме за підготовку відзиву на позовну заяву, слід зменшити з 1500 грн. до 200 грн.
       За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково,  додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу з 1500 грн. до 200 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково.
       Додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року у справі позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій, розірвання договору, відшкодування моральної шкоди — змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 1500 грн. до - 200 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя 
Судді