Дата документу 17.03.2021 Справа № 336/6726/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/6726/20                 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В. 
 
Провадження № 22-ц/807/657/21                            Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

                                                         
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:         Гончар М.С.
                        Подліянової Г.С.
при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 , про видачу дублікату виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням суду з ОСОБА_1 на її користь були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 . Заявник вказувала, що у 2016р. вона уклала шлюб з ОСОБА_4 , внаслідок чого змінила прізвище.

Вказувала, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2006р., було пред`явлено на виконання до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ (на теперішній час - Вознесенівський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). З відповіді Вознесенівського ВДВС від 19.10.2020р. № 84081/1 вона дізналася, що виконавчий лист № 2-1381/06, виданий 18.05.2006р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, був повернутий без подальшого виконання стягувачу, повторно на виконання до відділу ДВС не надходив та на виконанні не перебуває. Заявник з`ясувала, що нею був виконавчий лист втрачений. 

Посилаючись на вказані обставини, заявник просила видати дублікат виконавчого листа, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 2-1381/06 від 18.05.2006р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 15.03.2006р. до досягнення дитиною повноліття.
       Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2020 року заяву задоволено. 
Видано дублікат виконавчого листа № 2-1381/06 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 15.03.2006р. до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки скаржник ніколи не був працевлаштований та не проживав в Вознесенівському (Орджонікідзевському) районі м. Запоріжжя, тому підстави для звернення  ОСОБА_7  до Орджонікідзевського ВДВС відсутні. ОСОБА_1 впевнений, що виконавче провадження щодо стягнення з нього аліментів було відкрито у Шевченківському ВДВС Запорізького РУЮ. Також, скаржник вказує про повторне звернення  ОСОБА_7 до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на доньку. Проте, подвійне стягнення аліментів на одну дитину є незаконним. Крім того, ОСОБА_1  наголошує, що ним було подаровано Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 в рахунок аліментних зобов`язань з утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19 січня 2021 року ОСОБА_7 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила оскаржувану ухвалу залишити без змін. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної 
скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що заявником доведено втрату виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання
судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України питання виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 2-1381/06 від 18.05.2006р. задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (а.с. 13).

На підставі зазначеного рішення суду видано виконавчий лист № 2-1381/06, який отримано стягувачем 08.06.2006р.

Виконавчий лист № 2-1381 від 18.05.2006р., виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 надійшов на виконання до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ (на теперішній час - Вознесенівський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 15.11.2010р. 

Зазначений виконавчий документ було повернуто стягувачу без подальшого виконання, повторно на виконання до відділу ДВС не надходив, станом на 19.10.2020р. на виконанні не перебуває.
Зазначені докази свідчать про те, що рішення суду не виконане. 

Відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить три роки.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Частиною 6 ст. 12 вказаного Закону встановлено, що  стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4. Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу ХШ "Перехідні положення" ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є встановлення факту його втрати.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката виконавчого документа, ОСОБА_7 зазначила, що його було нею втрачено. Повторно на виконання до відділу ДВС цей лист не надходив та на виконанні не перебуває.

Вказані обставини не спростовані жодним доказом. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів (аліментів) може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені аліменти.

Оскільки аліменти є періодичними платежами та за судовим рішенням присуджені до повноліття дитини і виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені аліменти, а оригінал виконавчого листа втрачений, суд прийшов до обґрунтованого висновку про видачу його дубліката.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 не був працевлаштований та не проживав в Вознесенівському (Орджонікідзевському) районі м. Запоріжжя, а тому підстав для звернення до Орджоніодзевськога ВДВС Запорізького МУЮ не було, не заслуговують на увагу, оскільки підвідомчість виконавчого провадження певному органу державної виконавчої служби не має правого значення та не є предметом розгляду цієї справи.
В той же час апелянтом не надано будь-яких доказів факту належного виконання ним обов`язку зі сплати аліментів або доказів, що на час прийняття оскаржуваної ухвали про видачу дублікату виконавчого листа стягнення аліментів здійснювалось з нього в примусовому порядку.
Крім того, посилання ОСОБА_1 , що ним було подаровано Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 в рахунок аліментних зобов`язань з утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при розгляді заяви стягувача про видачу дубліката виконавчого документа значення не мають, оскільки тільки втрата оригіналу виконавчого документа є предметом дослідження у такому провадженні. 
Передання ж майна в рахунок забезпечення аліментних зобов`язання на умовах, визначених ст. 190 СК України, може бути підставою для звільнення платника від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а не для відмови у видачі дублікат втраченого виконавчого документа.  

Довід апеляційної скарги про існування подвійного стягнення аліментів, якщо буде видано дублікат виконавчого листа, у зв`язку із повторним зверненням ОСОБА_7 до суду з позовом про стягнення аліментів, є необґрунтованим, оскілки ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2020р. у справі № 336/1765/20 нову позовну заяву ОСОБА_7 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 було залишено без розгляду.
Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції та не впливають на законність судового рішення.

Отже, підстав для скасування ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

УхвалуШевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 березня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.