Ухвала 
 
18 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 552/4405/14-ц
 
провадження № 61-19596ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності, повернення майна з чужого незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 червня 2015 року, з урахуванням додаткого рішення Київського районного суду м. Полтави                  від 06 серпня 2015 року, у задоволенні позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» (далі - ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит»), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності, повернення майна з чужого незаконного володіння відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Шестакова О. В. задоволено частково. 
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 червня 2015 року та додаткове рішення Київського районного суду Полтавської області                            від 06 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано автомобіль марки «КІА Rio 1,6 EX», 2013 року випуску спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , встановивши, що частка у кожного з них у праві власності становить 1/2 частину автомобіля. 
Визнано недійсним договір комісії від 19 червня 2013 року № 5664/1364, укладений між ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» та  ОСОБА_5 щодо автомобіля «КІА Rio», 2013 року випуску.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19 червня 2013 року                             № 5664/1364, укладений між ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім «Фаворит» та ОСОБА_1 щодо автомобіля «КІА Rio», 2013 року випуску. 
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ       від 11 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду України від 05 липня 2017 року заяву                        ОСОБА_1 задоволено частково. 
Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ             від 11 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області                 від 06 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2017 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Шестакова О. В. відхилено, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 червня 2015 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави                    від 06 серпня 2015 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року про виправлення описки, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. 
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Шестакова О. В. задоволено. 
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 червня 2015 року та додаткове рішення Київського районного суду Полтавської області                            від 06 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано автомобіль марки «КІА Rio», 2013 року випуску, кольору сріблястий глянець (сірий), номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна            1591 куб см., спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та                      ОСОБА_2 , встановивши, що частка у кожного з них у праві власності становить 1/2 частину автомобіля.
Визнано недійсним договір комісії від 19 червня 2013 року № 5684/1364, укладений між ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» та                ОСОБА_5 щодо автомобіля «КІА Rio», 2013 року випуску, кольору сріблястий глянець (сірий), номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1591 куб см.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19 червня 2013 року                             № 5664/1364, укладений між ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» та ОСОБА_1 щодо автомобіля «КІА Rio», 2013 року випуску, кольору сріблястий глянець (сірий), номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1591 куб см.
Скасовано державну реєстрацію автомобіля «КІА Rio», 2013 року випуску, кольору сріблястий глянець (сірий), номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1591 куб см., яка проведена 20 червня 2013 року Центром надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Лубни та Лубенського району Полтавської області за ОСОБА_1 .
У порядку застосування двосторонньої реституції вилучено у ОСОБА_1 та передано ОСОБА_2 автомобіль марки «КІА Rio» 2013 року випуску, кольору сріблястий глянець (сірий), номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1591 куб см, у комплекті з ключами від замка запалювання, приладами керування системою сигналізації та центрального замка, у комплектності поставки заводу виробника, з державними номерними знаками та документами про державну реєстрацію автомобіля.
У рахунок грошової компенсації на користь ОСОБА_1 стягнуто вартість автомобіля марки «КІА Rio» 2013 року випуску, кольору сріблястий глянець (сірий), номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1591 куб см.,           у розмірі 116 700 грн, сплачену відповідно до договору купівлі-продажу                      від 19 червня 2013 року № 5664/1364, укладеного між ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» та ОСОБА_1 , а саме: зі ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 58 350 грн, зі ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 29 175 грн та зі ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 29 175 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У січні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
Касаційна скарга містить квитанцію про часткову сплату судового збору ОСОБА_1 у розмірі 2 151 грн.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року. 
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2014 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1 218 грн.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону                    України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.
 
Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Згідно з підпунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
 
Судові рішення, які оскаржує заявник, свідчать про існування двох вимог немайнового характеру щодо визнання правочинів недійсними (договору комісії від 19 червня 2013 року № 5684/1364 та договору купівлі-продажу             від 19 червня 2013 року № 5664/1364) та однієї вимоги майнового характеру щодо визнання права власності, повернення майна з чужого незаконного володіння.
 
Ставка судового збору, що підлягала сплаті позивачем при зверненні до суду за вимоги немайнового характеру становила 487,20 грн (243,60 грн * 2 = 487,20 грн).
 
Вимоги касаційної скарги ОСОБА_1 свідчать про те, що він оскаржує постанову Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у повному обсязі.
 
З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції вартість спірного автомобіля становить 116 700 грн.
 
Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру становила 116 700 грн (116 700 грн * 1% =                   1 167 грн).
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового 
збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при 
поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає 3 308,40 грн (1 167 грн + 487,20 грн)* 200% = 3 308,40 грн).
 
Оскільки заявник сплатив судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 151 грн, то йому необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 157,40 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                             м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Також подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки вона подана з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних    осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується; підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); клопотання особи, яка подає скаргу; перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.
 
З огляду на зміст касаційної скарги ОСОБА_1 оскаржує постанову Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, проте у прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, змінити рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 червня 2015 року у мотивувальній частині, не зазначаючи яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду його касаційної скарги, 
 
Також, у порушення пункту 3частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі не зазначено повну адресу місця проживання чи перебування (місцезнаходження) відповідача - ОСОБА_4 .
 
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу, прохальна частина якої повинна бути сформульована відповідно до положень статті 409 ЦПК України, із зазначенням судових рішень, які він просить скасувати, а також яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду його касаційної скарги та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги та копії скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець