ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/2521/19 
Номер провадження 22-ц/816/314/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 

сторони: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Виконавчий комітет Сумської міської ради, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2021 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 12 січня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі – Виконком) та Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради (далі – Служба у справах дітей) про стягнення 165686,82 грн матеріальної шкоди та 10000 грн моральної шкоди, завданої малолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті доньки ОСОБА_3 від онкологічної хвороби залишилась малолітня ОСОБА_4 , 2007 року народження, виховання якої вона доручила заявнику, його сину ОСОБА_5 та його дружині ОСОБА_6 . З метою забезпечення прав та інтересів дитини вони звернулись до Служби у справах дітей для встановлення опіки над дитиною і відповідним рішенням від 15 січня 2013 року № 3 була встановлена опіка над дитиною, проте рішенням Виконкому № 351 від 16 липня 2013 року опіку скасовано з метою передачі дитини на виховання батьку ОСОБА_7 , який звільнився з під варти на лікування. Постановою Зарічного районного суду в м. Суми від 05 грудня 2013 року рішення Виконкому про скасування опіки визнано протиправним та скасовано, проте відповідач 20 травня 2014 року рішенням № 225 повторно скасував опіку. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року рішення Виконкому знов визнано протиправним та скасовано, проте Верховний Суд України скасував рішення апеляційної інстанції і закрив провадження у справі, оскільки вважав, що спір у справі не є публічно-правовим. Позивач зазначає, що після ухвалення судових рішень про поновлення опіки над дитиною він звертався до Служби у справах дітей з питанням надати довідку та видати посвідчення з метою оформлення державної допомоги, проте відповідач відмовляв йому. За фактами умисного невиконання Службою у справах дітей судових рішень була порушена кримінальна справа, досудове розслідування якої триває. На думку позивача, відповідачами протягом тривалого часу не виконувалось діюче раніше прийняте рішення Виконкому про надання опіки та статусу дитини, позбавленої батьківського піклування малолітній ОСОБА_4 , не виконувались судові рішення стосовно збереження опіки, були допущені грубі порушення щодо ведення обліку дитини та її особової справи, що призвело до завдання матеріальної шкоди дитині. Крім того, малолітній ОСОБА_4 було завдано моральну шкоду, що виявилось у порушенні нормального способу життя родини заявника, у постійних моральних стражданнях та психічному напруженні від щотижневих судових засідань впродовж чотирьох років. Зазначає, що дитина перебуває у постійному психологічному стресі, пов`язаному зі страхами, що її передадуть на виховання до батька та позбавлять її родини до якої вона звикла за 11 років.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1586,54 грн судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення з нього судового збору скасувати. Доводи апеляційної скарги зводяться до порушення місцевим судом п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Виконкому від 15 січня 2013 року № 3 надано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено опіку та призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її опікуном (а.с. 5).
Рішенням Виконкому від 16 липня 2013 року за № 351 визнано такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з передачею на виховання батьку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Звільнено від здійснення повноважень опікуна ОСОБА_1 . Визнано рішення Виконкому від 15 січня 2013 року № 3 таким, що втратило чинність (а.с. 6).
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2013 року визнано протиправним та скасовано рішення Виконкому № 351 від 16 липня 2013 року в частині визнання такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з передачею її на виховання батьку ОСОБА_7 (а.с. 7). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року вказану постанову суду було залишено без змін (а.с. 8-9).
Рішенням Виконкому від 20 травня 2014 року № 225 повторно визнано такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з передачею на виховання батьку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Припинено опіку ОСОБА_1 над малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2015 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування рішення Сумської міської ради від 20 травня 2014 року № 225 (а.с. 11-12).
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року скасовано постанову Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2015 року та ухвалено нову постанову про задоволення вимог ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано рішення Виконкому № 225 від 20 травня 2014 року (а.с. 13-14).
Постановою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року постанову Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2015 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 березня 2016 року скасовано, а провадження у справі закрито (а.с. 15-18).
Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ОСОБА_1 посилався на норми статей 1173, 1174 ЦК України та вважав, що незаконними діями, рішеннями та бездіяльністю відповідачів було завдано матеріальну та моральну шкоду.
Крім того, ОСОБА_1 послався на норму п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та вказав, що судовий збір за подання позову не сплачується.
Зі змісту ухвали суду першої інстанції від 26 квітня 2019 року про відкриття провадження у справі вбачається, що суд не знайшов підстав для залишення позовної заяви без руху, вказавши при цьому на норму п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».
Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження у даній справі, суд першої інстанції вважав що за подання позову судовий збір на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не сплачується.
Водночас, ухвалюючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд розподілив судові витрати, стягнувши з позивача на користь держави 1586,54 грн.
Колегія суддів апеляційного суду з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат не погоджується з наступних підстав.
Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
За подання позовної заяви у даній справі судовий збір не сплачується.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відтак, законних підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 1586,54 грн місцевий суд не мав.
За вказаних вище обставин, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на підставі п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом виключення абзацу другого резолютивної частини судового рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2021 року змінити.
Виключити абзац другий резолютивної частини рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач -                                                        В.І. Криворотенко

Судді:                                                                О.Ю. Кононенко

                                                                       О.І. Собина