Постанова
Іменем України 
 
16 березня 2021року
м. Київ
справа № 564/2671/15-к
провадження № 51-6929км18
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
захисників                                        ОСОБА_6   
                                                           ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),  
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого                         ОСОБА_8   на вирок Костопільського районного суду Рівненської області  від                 15 лютого 2018 року ту ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 березня                     2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Костопільського районного суду Рівненської області  від 15 лютого                     2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Стягнуто з ОСОБА_8 : на відшкодування моральної шкоди                                                               на користь  ОСОБА_9 - 100 000 грн, на користь ОСОБА_10 - 100 000 грн, на користь ОСОБА_11 – 100 000 грн та на користь ОСОБА_12 - 100 000 грн;  в дохід держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судових експертиз -                153 20 грн.
Як встановив суд, ОСОБА_8 в період часу з 2:00 год. до 02:45 год  15 лютого 2014 року, знаходячись за місцем свого проживання, а саме: в будинку  АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, завдав своїй співмешканці ОСОБА_13 зі значною силою один удар кухонним ножем в область лівої підключичної ділянки. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_13 померла на місці події.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 25 березня 2019 року вирок Костопільського районного суду Рівненської області  від 15 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які  їх подали
У касаційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок і ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_8 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Зокрема, захисник вважає, що судом не доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зазначає, що судами належним чином не перевірено версію захисту про те, що потерпіла могла сама собі завдати тілесні ушкодження або такі ушкодження їй могла завдати третя особа (мати засудженого), що також перебувала у будинку. Крім того, захисник ОСОБА_7 вважає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки судді, що входили до складу колегії, під час перебування у нарадчій кімнаті у провадженні щодо ОСОБА_8 , виносили в цей час рішення в інших судових провадженнях. Також зазначає, що апеляційний суд, у порушення вимог ст. ст. 370, 404,  419 КПК, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про повторне дослідження доказів, натомість, всупереч вимогам закону, обґрунтував свої висновки тими доказами, які він не досліджував безпосередньо, залишив без належного мотивування рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника, чим допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, які вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення в цілому. 
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 потерпіла                     ОСОБА_9 просила залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни, посилаючись на їх законність та обґрунтованість. 
 
У судовому засіданні:
-     захисник ОСОБА_7 підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити;
-  захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та просив її задовольнити;
-  прокурор просив залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а судові рішення без зміни, посилаючись на їх законність, обґрунтованість та вмотивованість.  
Мотиви Суду
Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені у касаційній скарзі, доповнення до неї та запереченнях на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Вимогами ст. 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
При цьому ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Так, відповідно до ст. 94 КПК, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, при зазначених у вироку обставинах, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, наданими стороною обвинувачення, які всебічно і повно досліджені судом і правильно оцінені та, на думку колегії суддів, стороною захисту у касаційній скарзі не спростовані. 
Доводи касаційної скарги захисника  ОСОБА_7 про те, що потерпіла ОСОБА_13 могла вчинити самогубство або тілесні ушкодження їй могла завдати третя особа, що перебувала у будинку, колегія суддів касаційного суду вважає неспроможними з огляду на таке. 
Так, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки про винуватість  ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, сукупністю зібраних взаємоузгоджених по справі доказів, які безпосередньо дослідив, при цьому, правильно поклавши в основу вироку й ті докази, що спростовують версію самогубства та спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_13  іншою особою.  Зокрема, суд першої інстанції мотивував своє рішення даними, що містяться у висновках судово-медичних комісійних експертиз №54/28-мк від 02.06.2015 року, №78/101-мк від 16.07.2014 року та №91-мк від 11.06.2014 року та поясненнями допитаних в судовому засіданні експертів КЗ "Обласне бюро Судово-медичної експертизи" ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , зміст яких  виключає можливість спричинення наявного характеру поранення грудей власною рукою. 
 
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо                        ОСОБА_8 належним чином проаналізував усі доводи поданих на вирок суду першої інстанції апеляційних скарг, які є аналогічними доводам, викладеним у касаційній скарзі та доповненнях, та дав повну та вичерпну відповідь на кожний з доводів, що в них містяться, при цьому правильно відкинув доводи апеляційної скарги сторони захисту про вчинення самогубства потерпілою або спричинення тілесних ушкоджень потерпілій іншою особою тощо, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що знаряддя вбивства - ніж марки "Lessner" не був предметом жодного дослідження проведених експертиз в даному кримінальному провадженні, колегія суддів касаційного суду також вважає необґрунтованими, оскільки дане твердження спростовується матеріалами провадження. Зокрема, відповідно до постанов про призначення експертиз від 04.06.2014 року та від 12.06.2014 року, в розпорядження експертів окрім іншого було надано, - два кухонні ножі марки "Lessner", які вилучені під час проведення огляду місця події. При цьому, як правильно встановив апеляційний суд,  з висновків експертиз №91-мк від 11.06.2014 року та №78/101-мк від 16.07.2014 року вбачається, що вказані ножі фактично досліджувались при проведенні експертиз, а у висновках мітяться фото загального та масштабного їх вигляду                                            (а.п.18-23, 39-59 т.2). 
Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина                        ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК, тобто - умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, поза розумним сумнівом повністю доведена в ході судового розгляду, отже протилежні доводи касаційної скарги захисника є неспроможними.
Даних про неправильне застосування кримінального закону не встановлено.
Крім того, як встановила колегія суддів, всупереч доводам захисника,  при здійсненні кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції дотримався засад кримінального провадження щодо безпосередності дослідження доказів, оскільки, відповідно до положень ст. 404 КПК, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. При цьому, відмова у задоволенні клопотання за відсутності встановлених апеляційним судом порушень допущених судом першої інстанції при дослідженні доказів не утворює обґрунтованих підстав для повторного дослідження всіх доказів у справі і не свідчить про порушення апеляційним судом кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду. Отже, доводи касаційної скарги захисника про порушення вимог ст. 404 КПК та безпідставну відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів - є необґрунтованими.
На думку колегії суддів, необґрунтованими та такими, які спростовуються матеріалами кримінального провадження є доводи касаційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції таємниці наради суду.
Так, з метою перевірки наведених у касаційній скарзі доводів, ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду 1 грудня 2020 року Костопільському районному суді Рівненської області було призначено провести службову перевірку щодо можливого винесення суддями, які входили до складу колегії суддів Костопільського районного суду Рівненської області                     ( ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,  ОСОБА_18 ),  під час перебування в нарадчій кімнатіу справі ОСОБА_8 інших судових рішень.
Відповідно до результатів службової перевірки (ВХ № 2029/0/170-21від 28.01.21)  під час перебування в нарадчій кімнаті по справі ОСОБА_8 з 10 год. 46 хвл                        12 лютого 2018 року по 13 год. 18 хвл 15 лютого 2018 року суддями  ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,  ОСОБА_18 інші справи не розглядались, а інші судові рішення не виносились. 
Отже, ураховуючи наведені висновки службової перевірки, за відсутності ухвалення вказаними суддями судових рішень в інших провадженнях під час перебування в нарадчій кімнаті в складі колегії суддів у даному кримінальному провадженні, колегія суддів касаційного суду  констатує відсутність порушення таємниці наради суддів у справі щодоОСОБА_8 .
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо  ОСОБА_8 дотримався вимог кримінального процесуального закону, всі доводи 
апеляційних скарг суд перевірив та дав на них змістовні відповіді, ухвала 
апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, а колегія суддів касаційного суду погоджується з наведеними у ній висновками. 
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, тому касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а судові рішення щодо                     ОСОБА_8 – без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, 
ухвалив: 
вирок Костопільського районного суду Рівненської області  від 15 лютого 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 березня 2019 року за обвинуваченням  ОСОБА_8   залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає. 
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                     ОСОБА_3