ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 січня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2087/18	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Разюк  Г.П.,
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.
при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників учасників справи:                                                     
від позивача – адвоката Кондракова В.В. за посвідченням №003660 від 20.02.2019 та довіреністю   № 05-05/20 від 05.05.2020;       
адвоката Папуші А.О. за свідоцтвом серії ОД № 003163 від 20.11.2019 та; довіреністю   № 5/20,   дата видачі : 11.02.2020;       
адвоката Воробйова А.В. за посвідченням та свідоцтвом № 003354 від 18.07.2018 та довіреністю   № 5/20,   від: 11.05.20
20;       
від відповідача 1– адвоката Черкеса В.О. за свідоцтвом № 1715 від 03.12.2008 та довіреністю б/н від 09.01.2020;       
від третьої особи Акціонерного товариства ,,Державний ощадний банк України” – адвоката Геруса Р.В. за свідоцтвом №667 від 26.10.2009 та довіреністю № 19/3-02/322 від 31.12.2020       
/представники решти учасників справи в судове засідання не з`явились, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином (див. –рекомендовані повідомленняпро вручення поштових відправлень від 29.12.2020 та роздруківку з сайту «Судова влада»)/,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями ,,Гленкор Агрікалчер Україна”
на рішення Господарського суду Одеської області від 28.11.2019, прийняте о 12:25 головуючим суддею Лічманом  Л.В., суддями: Невінгловською  Ю.М., Щавінською   Ю.М. у м. Одесі, повний текст якого складено 05.12.2019
у справі № 916/2087/18
за позовом Фермерського господарства ,,Кулевча”
до відповідачів: 
1)Підприємства з іноземними інвестиціями ,,Гленкор Агрікалчер Україна”; 
2)Приватного акціонерного товариства ,,Кулевчанський комбінат хлібопродуктів”
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерного товариства ,,Державний ощадний банк України” в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства ,,Державний ощадний банк України”; Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агрофірма Фортуна”
про витребування з безпідставного володіння майна, зобов`язання вчинити певні дії, визнання недійсним договору та видаткової накладної,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року Фермерське господарство (далі – ФГ) ,,Кулевча” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Підприємства з іноземними інвестиціями (далі- ПІІ),,Гленкор Агрікалчер Україна” та Приватного акціонерного товариства ,,Кулевчанський комбінат хлібопродуктів” (далі – ПрАТ ,,Кулевчанський КХП”), в якій з урахуванням прийнятих судом до розгляду заяв (т.1 а.с.116-125; т.3 а.с.117-119) просило суд: 
-витребувати з безпідставного володіння ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна” на користь ФГ ,,Кулевча” насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року, вагою 1000 тонн, вартістю 13  500  000,00 грн., яке перебуває на зберіганні в зерновому складі ПрАТ ,,Кулевчанський КХП” за адресою: 68261, Одеська область, Саратський район, село Кулевча, вулиця Болгарська, 166, прийнятого на зберігання за складською квитанцією на зерно від 14.09.2018 № 220;
-зобов`язати зерновий склад ПрАТ ,,Кулевчанський КХП” вчинити дії по переоформленню з ПІІ,,Гленкор Агрікалчер Україна” на користь ФГ ,,Кулевча” насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року, вагою 1000 тонн, вартістю 13  500  000,00  грн., прийнятого на зберігання за складською квитанцією на зерно від 14.09.2018 № 220, погасити її (бланк АЦ № 599785) та видати ФГ ,,Кулевча” нову складську квитанцію на це насіння, про що внести зміни та записи до основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, і реєстру зернового складу;
-визнати недійсним договір поставки від 13.09.2018 № ОР-14829, укладений між ФГ ,,Кулевча” та ПІІ,,Гленкор Агрікалчер Україна”, а також складену в процесі виконання договору видаткову накладну від 14.09.2018 № ВН-16.
Позовна заява з посиланням на ст.ст.11,16,317,321,387,1212,1213 ЦК України мотивована тим, що ПІІ,,Гленкор Агрікалчер Україна” без будь-якої правової підстави заволоділо спірним майном. При цьому складська квитанція на зерно від 14.09.2018 № 220, видана ПрАТ ,,Кулевчанський КХП” як зерновим складом з метою підтвердження факту переходу прав на насіння ріпаку, оформлена на підставі заяви на переоформлення зерна, яка помилково складена позивачем, адже для цього не існувало жодних передумов, а укладений між сторонами договір поставки від 13.09.2018 №ОР-14829 та оформлена в зв`язку з його виконанням видаткова накладна від 14.09.2018. № ВН-16 є недійсними, оскільки вони ніколи не підписувались головою позивача ОСОБА_1 та не скріплювались автентичною печаткою позивача. 
Протокольними ухвалами Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 та ухвалою від 13.08.2019 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучено на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство “Державний ощадний банк України” в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області (далі - ПАТ “Державний ощадний банк України”); Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) ,,Агрофірма Фортуна” на стороні позивача
Під час розгляду справи Господарським судом Одеської області було призначено та проведено Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України судову почеркознавчу та технічну експертизи документів, висновок яких долучено до матеріалів справи.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 позов задоволено частково, на підставі ст.ст. 203, 207, 215ЦК України визнано недійсним письмовий договір поставки від 13.09.2018 №ОР-14829, укладений між ФГ ,,Кулевча” та ПІІ,,Гленкор Агрікалчер Україна”, оскільки його підписано з боку продавця особою, котра не мала необхідних повноважень.
В решті позову відмовлено, оскільки суд першої інстанції встановивши недійсність письмового договору поставки від 13.09.2018 №ОР-14829, все ж дійшов висновку про чинність оспорюваного правочину, укладеного між ФГ ,,Кулевча” та ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна» в усній формі, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про витребування на користь позивача майна та про зобов`язання переоформити на нього насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018, вагою 1000 тон. Стосовно позовної вимоги про визнання недійсної видаткової накладної місцевий господарський суд зазначив, що накладна не є правочином або актом, який визнається недійсним у судовому порядку, з огляду на що відповідна вимога задоволенню не підлягає.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду в частині визнання недійсним письмового договору поставки від 13.09.2018 № ОР-14829, ПІІ,,Гленкор Агрікалчер Україна” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в цій частині та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог в повному обсязі.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановив факт наявності у позивача двох печаток, які використовуються в господарській діяльності підприємства, але в порушення принципу об`єктивності  розгляду справи не надав жодної правової оцінки цьому факту, ухилився від перевірки яка саме із декількох печаток була використана позивачем при оформленні оспорюваного договору поставки. При цьому скаржник вважає, що в будь-якому разі відсутні підстави для визнання недійсним спірного письмового договору, оскільки на ньому міститься печатка позивача і останнім не було доведено, що печатку було втрачено або вона використовувалась проти його волі.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції не правомірно залишені поза увагою наявні в матеріалах справи листи  – повідомлення ФГ “Кулевча”, в яких останній посилається на конкретні пункти спірного договору поставки, що свідчить не лише про визнання останнім факту укладення договору, але й прямо вказує на його обов`язкову силу для ФГ “Кулевча” та ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна”, як для сторін договору.
Також за твердженням скаржника судом першої інстанції помилково не було застосовано до відносин, які виникли між позивачем та відповідачем - 1 принципу “естоппель” та проігноровано правові висновки, зроблені Верховним Судом під час розгляду справ про визнання правочинів недійсними, а також не взято до уваги те, що  поведінка позивача грубо суперечить принципу добросовісності та чесній діловій практиці.
Апелянт стверджує, що місцевим господарським судом безпідставно залишено поза той факт, що ПІІ,,Гленкор Агрікалчер Україна” виконав свій обов`язок за спірним договором щодо здійснення оплати 80 % вартості ріпаку.
Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано зміст постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у даній справі та не забезпечено проведення судової технічної експертизи давності виконання документів, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції призначити у даній справі додаткову технічну експертизу документів. 
Від ФГ,,Кулевча” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовував доводи апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін. Крім того, ФГ,,Кулевча” надіслало заперечення на клопотання апелянта про призначення у даній справі додаткової технічної експертизи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2020 у справі призначалась судова технічна експертиза документів, проведення якої було доручено Київському науково-технічному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, у зв`язку з чим провадження у справі зупинялось до закінчення проведення судової експертизи та повернення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
Після усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 апеляційне провадження у даній справі було поновлено та призначено справу до розгляду.
Позивачем до суду апеляційної інстанції були надіслані письмові пояснення з урахуванням висновків експертів, в яких він наполягає на правомірності рішення в оскаржуваній частині та просить залишити його без змін, а також позивач надіслав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема копії рішення Господарського суду м. Києва від 29.10.2020 у справі № 910/1069/20, яке колегією суддів не приймається до уваги, оскільки вказане судове рішення не набрало законної сили.
Додаткові пояснення до суду апеляційної інстанції були надіслані і ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна”, в яких останній наполягав на тому, що підстави для визнання недійсним оспорюваного правочину відсутні.
У задоволені клопотання ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна” про призначення додаткової судової експертизи колегією суддів відмовлено з огляду на його необгрунтованість, оскільки експертом і судом за його клопотанням скаржнику надавалась можливість представити достатню кількість належної якості порівняльних зразків, брак яких і став підставою висновків експертизи.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2018 між ФГ «Кулевча» (поклажодавець) та ПрАТ ,,Кулевчанський КХП” (зерновий склад) укладено договір складського зберігання насіння ріпаку №4-р/2018.
Згідно з п. 8.1 договору у випадку продажу (відчуження) поклажодавцем зерна під час його зберігання на зерновому складі іншій особі, переоформлення зерна на нового власника (тобто заміна складських документів на зерно, без вивозу його з території зернового складу), видача йому складського документу здійснюється зерновим складом на підставі власної письмової заяви поклажодавця із зазначенням реквізитів нового власника, за умови повернення раніше виданого складського документу на таке зерно, надання довіреності, а також складання сторонами разом з новим власником трьохстороннього акту приймання-передачі зерна та укладення договору складського зберігання зерна із новим власником. 
В матеріалах справи наявний договір поставки від 13.09.2018 №ОР-14820, згідно з п.1.1 якого ФГ ,,Кулевча”, як продавець, зобов`язалось поставити і передати у власність ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна”, як покупцю, а покупець прийняти і оплатити ріпак 1 класу, українського походження, врожаю 2018 року, на умовах EXW ,,Франко-елеватор” (Інкотермс 2010) – ПрАТ ,,Кулевчанський КХП”. Кількість товару в заліковій вазі складає 1000 тонн; ціна товару – 13  500  000,00  грн з ПДВ; строк поставки з 13-14вересня 2018 року; покупець сплачує 80% від вартості кожної окремої поставленої партії товару на поточний рахунок продавця, зазначений у договорі, протягом 3-х банківських днів з дати надання: - рахунку на оплату кожної окремої поставленої товару; - копій документів, зазначених в п.4.2 договору (п.п.2.1, 3.1, 4.1, 5.1 договору поставки).
В розділі 11 договору поставки містяться реквізити ФГ ,,Кулевча”, серед яких банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ ,,Державний ощадний банк України”. На цей рахунок ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна” на виконання п.5.1 договору перерахувало 10  800  000,00  грн., що складає 80% від вартості товару. 
Договір поставки підписано та скріплено печатками, в т.ч. на угоді містяться 7 підписів (на кожному аркуші по одному, а на останньому аркуші – два) від імені голови ФГ ,,Кулевча” Каралійського І.В. Оригінал договору поставки (т.3 а.с.9-15) разом з оригіналом видаткової накладної від 14.09.2018 № ВН-16 (т.3 а.с.16), на якій також міститься підпис від імені ОСОБА_1 , що до матеріалів справи надало ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна”, вказавши на їх отримання від ФГ ,,Кулевча”. 
Крім того, в матеріалах справи наявна підписана головою ФГ „Кулевча” ОСОБА_1 заява від 14.09.2018 на переоформлення зерна, в якій викладено прохання до ПрАТ ,,Кулевчанський КХП” переоформити на ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна” ріпак у кількості 1000 тонн. та тристоронній акт прийому-передачі зерна від 14.09.2018 № 32, в якому зазначено, що ПрАТ ,,Кулевчанський КХП” як зерновий склад передало, а ФГ „Кулевча” прийняло зі зберігання та переоформило на нового власника в особі ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна” насіння ріпаку 1 класу з певними характеристиками, врожаю 2018 року, вагою 1000 тонн. В цьому акті, який підписано головою ФГ „Кулевча” Каралійським І.В., зазначено, що: сторони не мають одна до одної жодних претензій; про переоформлення зерна складом виданий новому власнику складський документ серії АЦ 599785 № 220 від 14.09.2018.
Позивач стверджував, що ПП ,,Гленкор Агрікалчер Україна” набуло спірне майно за відсутності будь-якої правової підстави, оскільки складька квитанція на зерно № 220 від 14.09.2018, оформлена ПрАТ ,,Кулевчанський КХП” як зерновим складом на підтвердження факту переходу прав на насіння ріпаку, була видана згідно помилково виданої позивачем заяви на переоформлення зерна, за відсутності належної правової підстави для переходу права власності на спірне насіння ріпаку від позивача до ПП,,Гленкор Агрікалчер Україна”, оскільки ані договір поставки №ОР-14829 від 13.09.2018, ані видаткова накладна від 14.09.2018 № ВН-16 не підписувались головою ФГ „Кулевча” ОСОБА_1 та не скріплювались печаткою даної юридичної особи, що і стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.
Місцевий господарський суд, розглянувши спір дійшов висновку, що письмовий договір поставки від 13.09.2018 № ОР-14829, укладений між ФГ ,,Кулевча” та ПІІ,,Гленкор Агрікалчер Україна” слід визнати недійсним на підставі ст.ст. 203, 207, 215ЦК України, що на думку колегії суддів є правомірним з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частинами 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.
Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Тобто, в силу приписів зазначеної статті, правомірність правочину презюмується і обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.
У відповідності до частини 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Статтею 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
Статтею 1 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.
Відповідно до ст.4 вказаного Закону головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом.
Пунктом 4.4 Статуту ФГ «Кулевча», затвердженого протоколом загальних зборів від 05.12.2016 визначено, що Головою фермерського господарства згідно з рішенням Загальних зборів членів ФГ«Кулевча» від 20.12.2013 № 5 є ОСОБА_1 .
Проте, як встановлено судовими експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України за наслідками почеркознавчої експертизи та зафіксовано у висновку від 04.06.2019 №17-3/663/792, підписи від імені голови ФГ „Кулевча” ОСОБА_1 , проставлені, зокрема, на договорі поставки, а також на видатковій накладній та документах, на підставі яких відкрито банківський рахунок у АТ ,,Державний ощадний банк України”, на який ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна” сплачено 10  800  000,00  грн., виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його підпису, що не спростовано експертним дослідженням, здійсненим в рамках апеляційного перегляду справи. 
За таких обставин, оспорюваний правочин вчинено з боку ФГ „Кулевча” не його головою - ОСОБА_1 , а іншою особою, яку не встановлено, отже суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що письмовий договір поставки від 13.09.2018 № ОР-14820 укладений за відсутності волевиявлення позивача, а тому є недійсним згідно з ст. ст. 203, 215 ЦК України.
Щодо наявності відбитку печатки на спірному договорі, то судова колегія цілком погоджується з судом першої інстанції, який зазначив, що відповідно до ч.ч.1,3 ст. 58-1 ГК України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків. За наведених підстав відхиляються і доводи апелянта про наявність у позивача декількох печаток та необхідність дослідження іншої печатки.
Проте, не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи апелянта щодо залишення поза увагою наявних в матеріалах справи листів – повідомлень ФГ “Кулевча”, тоді як вони буди прийняті судом першої інстанції в якості належних доказів усного укладання між сторонами спірного договору поставки.
Так, судом встановлено та сторонами не заперечується факт складання тристороннього акту прийому-передачі зерна від 14.09.2018 № 32, в якому передбачено, що ПрАТ ,,Кулевчанський КХП” як зерновий склад передало, а ФГ „Кулевча” прийняло зі зберігання та переоформило на нового власника в особі ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна” насіння ріпаку 1 класу з певними характеристиками, врожаю 2018 року, вагою 1000 тонн. В цьому акті, який підписано головою ФГ „Кулевча” ОСОБА_1 , зазначено, що: сторони не мають одна до одної жодних претензій; про переоформлення зерна складом виданий новому власнику складський документ серії АЦ 599785 № 220 від 14.09.2018.
Крім того, позивач визнає підписання головою ФГ „Кулевча” ОСОБА_1 заяви від 14.09.2018 на переоформлення зерна, в якій викладено прохання до ПрАТ ,,Кулевчанський КХП” переоформити на ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна” ріпак у кількості 1000 тонн.
Також в матеріалах справи наявні відомості щодо оформлення та реєстрації в установленому порядку ФГ „Кулевча” податкової накладної від 14.09.2018 № 21, де відображено господарську операцію з поставки товару, проведену з ПІІ ,,Гленкор Агрікалчер Україна”, в т.ч. вартість ріпаку в загальній сумі 13  500  000,00 грн.
ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» платіжним дорученням №3610 від 17.09.2018 здійснило оплату 80% вартості ріпаку у сумі 10 800 000,00 грн. за Договором поставки на банківський рахунок ФГ «Кулевча» № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ОЩАДБАНК», код отримувача 37232251.
Відповідно до банківських виписок АТ «Ощадбанк» по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ФГ «Кулевча», оплачені ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» грошові кошти в сумі 10 800 000,00 грн. були зараховані 17.09.2018. на поточний рахунок ФГ “Кулевча” № НОМЕР_1 в АТ “ОЩАДБАНК”. 
Приналежність поточного рахунку № НОМЕР_1 в АТ “ОЩАДБАНК” Позивачу підтверджується наявними у справі доказами, зокрема Договором банківського обслуговування № НОМЕР_2 від 24.07.2018 р., листами АТ «Ощадбанк» від 04.09.2019 р. №46-07/8174/15324БТ та від 20.09.2019 р. №46-07/8743/15938БТ, листом ГУ ДПС в Одеській області №570/9/15-32-52-08-13 від 24.09.2019 р.
При цьому, слід відхилити твердження ФГ «Кулевча» про те, що поточний рахунок № НОМЕР_1 ним не відкривався, а тому і не належить Позивачу, оскільки дійсність Договору банківського обслуговування №336285111180724115335 від 24.07.2018 не відноситься до предмету спору у даній справі.
Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на порушення позивачем під час розгляду справи принципу доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) та принципу «естоппель», оскільки не вбачає достатніх підстав для висновку про недобросовісну поведінку позивача у спірних правовідносинах, зловживання ним своїм правом у тій чи іншій формі; недодержання моральних засад суспільства.
Таким чином, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а відтак, підстави для скасування чи зміни судового рішення в оскаржуваній частині у даному випадку відсутні. 
За таких обставин, рішення Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 у справі №916/2087/18 в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну Підприємства з іноземними інвестиціями ,,Гленкор Агрікалчер Україна”- без задоволення.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати скаржника по сплаті судового збору за її подання і розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –
П О С Т А Н О В И В:

          Рішення Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 у справі №916/2087/18 в оскаржуваній частині залишити без змін, апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями ,,Гленкор Агрікалчер Україна” - без задоволення.
Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст. 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 26.01.2021 о 14.50.          

Головуючий суддя                                                            Г.П. Разюк         
Суддя                                                                                           Г.І. Діброва
          Суддя                                                                                            А.І. Ярош