ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 р.	Справа № 520/12802/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Головного управління ДФС у Харківській області,  Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 29.01.20 року по справі № 520/12802/19
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ,        Головного управління ДФС у Харківській області ,        Державної фіскальної служби України ,        Державної податкової служби України                
          про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області правонаступником якого є Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України(далі – відповідач-1), Головного управління ДФС у Харківській області (далі – відповідач-2), Державної фіскальної служби України (далі – відповідач-3), Державної податкової служби України (далі – відповідач-4), в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління ДФС у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 , у проведенні розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, оформлену листами №6411/Н/20-40-01-02-24 від 18.05.2018 року, №2229/8/20-40-04-1-24 від 15.03.2019 року, №10609/Н/20-40-05-26 від 05.09.2019 року, №6403/Н/20-40-04-01-24 від 15.05.2019 року;
- визнати протиправною відмову ДФС України щодо відмови ОСОБА_1 , у проведенні розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, оформлену листами №22218/7/99-99-04-04-02-17 від 23.07.2018 року, №3737/Н/99-99-04-04-02-14 від 15.05.2019 року;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області надіслати до ДПС України висновок щодо призначення ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги відповідно до вимог частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850;
- зобов`язати ДПС України після отримання від Головного управління ДПС у Харківській області висновку щодо можливості призначення ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги повторно прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення ІІ групи інвалідності.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 вказаний адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Головного управління ДФС у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у проведенні розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, оформлену листами №6411/Н/20-40-01-02-24 від 18.05.2018 року, №2229/8/20-40-04-1-24 від 15.03.2019 року, №10609/Н/20-40-05-26 від 05.09.2019 року, №6403/Н/20-40-04-01-24 від 15.05.2019 року.
Визнано протиправною відмову ДФС України щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у проведенні розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, оформлену листами №22218/7/99-99-04-04-02-17 від 23.07.2018 року, №3737/Н/99-99-04-04-02-14 від 15.05.2019 року.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області надіслати до ДПС України висновок щодо призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги відповідно до вимог частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.
Зобов`язано ДПС України після отримання від Головного управління ДПС у Харківській області висновку щодо можливості призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги повторно прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення ІІ групи інвалідності.
Відповідач-1, не погодившись із вказаним рішенням, в частині задоволення позовних вимог до Головного управління ДПС у Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 520/12802/19 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління ДПС у Харківській області та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач-1 зазначає, що з 27.09.2019 року (дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №846) ГУ ДПС у Харківській області не є правонаступником  ГУ ДФС у Харківській області у сферах, що відносяться до відання податкової міліції, а отже не може відповідати за позовними вимогами в частині правовідносин з колишніми працівниками податкової міліції.
Відповідач-2, не погодившись із вказаним рішенням, в частині задоволення позовних вимог до Головного управління ДФС у Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 520/12802/19 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління ДФС у Харківській області та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач-2 зазначає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги в частині визнання протиправною відмову Головного управління ДФС у Харківській області у проведенні позивачу розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, оформлену листами №6411/Н/20-40-01-02-24 від 18.05.2018 року, №2229/8/20-40-04-1-24 від 15.03.2019 року, №10609/Н/20-40-05-26 від 05.09.2019 року, №6403/Н/20-40-04-01-24 від 15.05.2019 року, оскільки  за змістом вказаних листів позивачу у проведенні розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги відмовлено не було. Також зазначає, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин приписи постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, оскільки вказана постанова регулює порядок нарахування та виплати такого одноразового грошового забезпечення працівникам органів внутрішніх справ та не містить положень які б регулювали порядок її призначення працівникам податкової міліції. Зазначає, що податкова міліція не підпорядковується МВС, а відтак норми постанови № 850 не можуть поширюватись на працівників податкової міліції.
Відповідач-4, не погодившись із вказаним рішенням, в частині задоволення позовних вимог до Державної податкової служби України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 520/12802/19 в частині задоволення позовних вимог до Державної податкової служби України та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач-4 зазначає, що з 27.09.2019 року (дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №846) Державної податкової служби України не є правонаступником  ДФС України у сферах, що відносяться до відання податкової міліції, а отже не може відповідати за позовними вимогами в частині правовідносин з колишніми працівниками податкової міліції.
Відповідач-3, не погодившись із вказаним рішенням, в частині задоволення позовних вимог до ДФС України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 520/12802/19 в частині задоволення позовних вимог до ДФС України та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач-3 зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо наявності у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги  у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, оскільки вказана постанова регулює порядок нарахування та виплати такого одноразового грошового забезпечення працівникам органів внутрішніх справ та не містить положень які б регулювали порядок її призначення працівникам податкової міліції. Зазначає, що податкова міліція не підпорядковується МВС, а відтак норми постанови № 850 не можуть поширюватись на працівників податкової міліції. При цьому зазначає, що порядок дій саме органів ДФС у випадку надходження заяв про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, що настала після набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» чинним законодавством на сьогодні взагалі не визначено.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи  апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги  апеляційних скарг Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та Державної податкової служби України підлягають задоволенню, а вимоги апеляційних скарг Головного управління ДФС у Харківській області та Державної фіскальної служби України підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , проходив службу в органах ДФС України. Звільнений у запас Збройних Сил України з посади першого заступника начальника ДПІ - начальника оперативного управління Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управляння ДФС у Харківській області відповідно до наказу №153-о від 26.02.2018 року за пунктом 64 підпунктом “б” (через хворобу) у званні полковника податкової міліції ( т. 1 а.с.133).
Підставою видання наказу визначені - наказ ДФС України від 26.02.2018р. №328-о. свідоцтво про хворобу від 01.02.2018 року №3.
Згідно довідки МСЕК серія 12 ААА №708155 від 14.03.2018 року позивачу присвоєна інвалідність другої групи з 07.03.2018 року, визначена причина інвалідності захворювання, пов`язане з проходження військової служби (т. 1 а.с.13).
Тому, ОСОБА_1 08.08.2019 року звернувся до Головного управління ДФС у Харківській області с заявою про проведення кінцевого розрахунку при звільнені та виплаті одноразової грошової допомоги, відповідно п.п.2 п.1 до “Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707, оскільки одноразова грошова допомога інвалідам 2 групи виплачується в розмірі 4-річного грошового забезпечення у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно з ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертизою.
Також, на підставі постанови КМ України №707 від 12.05.2007 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Харківській області з заявою від 24.04.2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи, в розмірі 4-річного грошового забезпечення у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно з ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертизою (т. 1 а.с.31).
Згідно листа ГУ ДФС у Харківській області №6411/Н/20-40-01-02-24 від 18.05.2018 р. - матеріали відносно ОСОБА_1 , ГУ ДФС у Харківській області направлені до ДФС України листом від 02.05.2018 р. за вихідним №3032/8/20-40-04-02-15 для узгодження вказаних виплат (т. 1 а.с.39).
Як зазначив позивач, відповіді від ГУ ДФС у Харківській області щодо розгляду заяви від 24.04.2018 року він не отримав, тому був змушений повторно звернутись до ГУ ДФС у Харківській області з заявою від 05.03.2019 року (вхідний №629/ДНЗ від 05.03.2019р.) стосовно здійснення виплат у формі одноразової грошової допомоги (т. 1 а.с.32-33).
Листом ГУ ДФС у Харківській області за вих.№2229/8/20-40-04-1-24 від 15.03.2019 року зазначено про відсутність затвердженого висновку від ДФС України стосовно здійснення виплат ОСОБА_1 , а також наявне посилання на майбутні зміни у законодавстві (зміни до Податкового кодексу України) за наслідками яких буде прийняте рішення по суті звернення позивача (т. 1 а.с.40).
15.04.2019 року позивач звернувся із заявою до ГУ ДФС у Харківській області України (вх. ГУ ДФС у Харківській області №875/ДЗН від 16.04.2019 року) та просив нарахувати та сплатити відповідно до заяви від 24.04.2019 року одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи, в розмірі 4-річного грошового забезпечення у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно з ступенем втрати працездатності, який визначений медико-соціальною експертизою, а саме виплату у сумі 484276.80 грн. відповідно до розрахунку, на підставі постанови КМ України від 30.08.2017р. №704, довідки про розмір грошового забезпечення за №56/20-30-05-51 від 05.04.2018 року виданою Центральною ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, а саме: 8460.00 грн. - посадовий оклад (з урахуванням останньої посади – перший заступник начальника ОДПІ - начальник оперативного управляння), 1480.00 грн. - оклад за військове (спеціальне) звання, полковник, 4473.00 грн. - набавка за вислугу років (45%), 14413.00 грн. - загальна сума за місяць. Тобто, сума допомоги 484276.80 грн. за чотири роки, з урахуванням втрати працездатності 70% (т. 1 а.с.35-36).
Листом №6403/Н/20-40-04-01-24 від 15.05.2019 року позивача повідомлено, що матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності повернуті листом ДФС України № 22218/7/99-99-04-04-02-17 від 23.07.2018 року без затвердження висновку, що унеможливлює проведення відповідних виплат, про що позивач також був проінформований листом від 15.03.2019р. № 2220/8/20-40-01-24. Вказано, що виплата та розрахунок одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності пенсіонерам податкової міліції після втрати чинності Закону України від 20.12.1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" здійснюється на виконання судових рішень, що набрали законної сили (т. 1 а.с.44-45).
15.04.2019 року ОСОБА_1 , звернувся із заявою до Голови ДФС України (вх. ДФС №1372/ДЗН від 18.04.2019) в якій, просив зробити висновок ДФС (ДПС) України, про нарахування та сплату у період до 20 квітня 2019 року, відповідно до заяви від 24.04.2018 р., одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи, у розмірі 4-річного грошового забезпечення, у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно з ступенем втрати працездатності, який визначений медико-соціальною експертизою та з наведенням розрахунку на загальну суму 484276.80 грн. (т. 1 а.с.37-38).
Згідно листа за підписом в.о. Голови ДФС України Власовим О. №3737/Н/99-99-04-04-02-14 від 15.05.2019 року позивача проінформовано, що питання проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано (т. 1 а.с.46-47).
Листом за підписом Начальника Голови комісії з реорганізації ГУ ДФС у Харківській області Рибакова М. №10609/Н/20-40-26 від 05.09.2019 року позивача проінформовано, що будь-які виплати не були нараховані та здійснені (т. 1 а.с.41-42).
Позивач вважає вказані рішення у формі листів - неправомірними, з огляду на що звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції та обраним способом захист прав позивача та дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Щодо задоволення позовних вимог заявлених до Головного управління ДПС у Харківській області та ДПС України, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу призначення та виплати ОСОБА_1 як колишньому працівнику податкової міліції одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 07.03.2018 року другої групи інвалідності.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що повноваження щодо складення висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як колишньому працівнику податкової міліції у зв`язку із встановленням  інвалідності покладено на ГУ ДПС України у Харківській області, при цьому розгляд вказаного висновку та вирішення питання щодо можливості призначення такої допомоги входить до повноважень ДПС України як правонаступників ГУ ДФС України у Харківській області та ДФС України, колегія суддів вважає такі висновки помилковими, виходячи з наступного.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Установлено, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі — єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої  Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Державна фіскальна служба продовжує здійснювати  повноваження  та  виконувати  функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби та Державної митної служби.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.
Постановою Кабінету Міністрів України №846, яка набула чинності 27.09.2019 до вищевказаної постанови № 537 було внесено зміни, а саме: пункт 3 після слів "Державної податкової служби" доповнено словами "та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України"; доповнено постанову пунктом 4 такого змісту: "4. Визначити територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.".
Також постановою № 846 у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. N 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" доповнено абзацом такого змісту: підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.".
З аналізу вищевказаних норм слідує, що ГУ ДФС України у Харківській області та ДФС України продовжує здійснювати свої повноваження у сфері, що належать до відання податкової міліції до передачі таких повноважень територіальним органам центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, повноваження щодо складення висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як колишньому працівнику податкової міліції у зв`язку із встановленням  інвалідності покладено на ГУ ДФС України у Харківській області, при цьому розгляд вказаного висновку та вирішення питання щодо можливості призначення такої допомоги входить до повноважень ДФС України, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність таких повноважень у ГУ ДПС України у Харківській області та ДПС України та задовольнив позовні вимоги до вказаних відповідачів.
Щодо наявності у позивача права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як колишньому працівнику податкової міліції у зв`язку із встановленням  інвалідності відповідно до вимог частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, колегія суддів зазначає наступне.
У пункті 356.1 статті 356 Податкового кодексу України зазначено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Згідно з частиною шостою статті 23 Закону №565-ХІІ (в редакції Закону України від 13.02.2015 №208-VIII, який набрав чинності 12.03.2015) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
В той же час, Закон №565-ХІІ втратив чинність 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності Законом №580-VIII. При цьому, в пункті 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що за позивачем, який проходив службу в органі податкової міліції, і якому встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням цієї служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію".
Таке правозастосування висловлене Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07.03.2018 у справі №464/5571/16-а, від 21.06.2018 у справі №822/31/18 та від 28.08.2018 №804/6297/17, від 03.02.2020 року у справі №520/9665/18.
Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707.
Однак, 21.10.2015 вступила в дію постанова КМУ №850, пунктом 2 якої визначено, що особам, які до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13 лютого 2015 року Закону №208-VІІІ мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707.
Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII Кабінет Міністрів України, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади зобов`язувалися у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Отож, у період з 12.03.2015 (дата набрання чинності Закону №208-VIII) до 31.10.2015 (дата набрання чинності Порядку №850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-XII визначав Порядок №707.
Колегією суддів встановлено, що інвалідність ІІ групи встановлено позивачу 07.03.2018, тобто після набрання чинності Законом №208-VIII, а про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся 24.04.2018, тобто після набрання чинності Порядком №850.
Таким чином, колегії суддів вважає, що оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом №208-VIII, розмір такої допомоги йому повинен розраховуватися у відповідності зі статтею 23 Закону №565-XII (в редакції, чинній з 12.03.2015) та відповідно до Порядку №850.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 05.06.2018 у справі №822/456/16, від 19.09.2018 у справі №822/910/17, від 31.01.2019 у справі №822/2143/16, від 03.02.2020 року у справі №520/9665/18.
Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Своєю чергою, пунктами 7, 8 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку №850).
Отже, ГУ ДФС у Харківській області, отримавши заяву позивача про виплату йому спірної грошової допомоги, датовану 24.04.2018, а також додані до неї документи, було зобов`язано, у строк та згідно з процедурою, визначеною Порядком №850, скласти висновок щодо виплати вказаної грошової допомоги та подати його до ДФС України разом з матеріалами цієї заяви.
Втім, таких дій ГУ ДФС не вчинило, натомість, складаючи висновок щодо виплати позивачу спірної грошової допомоги та подаючи його до ДФС України, разом з матеріалами заяви   ОСОБА_1 від 24.04.2018, керувалось приписами Порядку №707, дія якого, як зазначено вище, не розповсюджується на спірні правовідносини. До того ж, розмір одноразової грошової допомоги, передбачений у Порядку №707 суттєво відрізняється від розміру цієї ж допомоги, визначеного Порядком №850, після набрання чинності яким позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності й у нього виникло право на виплату названої грошової допомоги.
Таким чином,  ГУ ДФС всупереч вимог пункту 8 Порядку №850 не склало висновку щодо виплати такої допомоги і не направило його до ДФС України, разом з матеріалами цієї зави.
За встановлених обставин цієї справи, колегія суддів дійшла висновку, що, у даному конкретному випадку, має місце протиправна бездіяльність відповідача - ГУ ДФС.
При чому, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.
Судовим розглядом справи не було встановлено яких - небудь об`єктивних перешкод, які б унеможливили або ж значно ускладнили виконання обов`язкових для ГУ ДФС і юридично значимих дій, передбачених Порядком №850.
При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмову Головного управління ДФС у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, оформлену листами №6411/Н/20-40-01-02-24 від 18.05.2018 року, №2229/8/20-40-04-1-24 від 15.03.2019 року, №10609/Н/20-40-05-26 від 05.09.2019 року, №6403/Н/20-40-04-01-24 від 15.05.2019 року, оскільки на ГУ ДФС покладено обов`язок скласти висновок та направити його до ДФС України, повноваження щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням  інвалідності працівнику податкової міліції належать ДФС України.
В той же час, виходячи з приписів пункту 9 Порядку №850, колегія суддів зазначає, що підставою для вирішення ДФС України питання про виплату позивачу спірної грошової допомоги і прийняття відповідного рішення, є надходження від ГУ ДФС зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів, зокрема, складеному у відповідності до названого нормативно-правового акту висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги.
Однак, колегією суддів встановлено, що ГУ ДФС не складав висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у строк, розмірі та за процедурою, визначеною Порядком №850, у зв`язку з чим у ДФС України не виникло підстав для вирішення цього питання і прийняття відповідного рішення, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про передчасний характер позовних вимог про визнання протиправною відмову ДФС України у проведенні ОСОБА_1 розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.
На підставі наведеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправною відмову ДФС України щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Харківській області, яка полягає у невиконанні вимог пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, стосовно подання до ДФС України заяви ОСОБА_1 від 24.04.2018 про виплату одноразової грошової допомоги та доданих до них документів, а також висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вказаних Порядку та умов; зобов`язання Головного управління ДФС у Харківській області, у строк та згідно з процедурою, визначеною Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, скласти висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вказаних Порядку та умов і подати його до ДФС України разом із заявою ОСОБА_1 від 24.04.2018 про виплату йому одноразової грошової допомоги та доданими до них документами; зобов`язання Державної фіскальної служби України після отримання від Головного управління ДФС у Харківській області висновку щодо можливості призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги повторно прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення ІІ групи інвалідності.
Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 03.02.2020 року у справі №520/9665/18.
Щодо доводів апеляційних скарг ДФС України та Головного управління ДФС у Харківській області про те, що норми постанови № 850 не можуть поширюються на працівників податкової міліції, колегія суддів зазначає таке.
Враховуючи те, що останнім в часі є Порядок №850, то пріоритетними, в даному випадку, є положення саме цього Порядку.
Колегія суддів звертає увагу й на те, що відповідно до положень статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Названим приписам процесуального закону кореспондує стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", згідно з якою суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць (справа Brumarescu v. Romania, №      28342/95).
Одним із основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, передбачає, що закони мають бути чіткими і зрозумілими, закони не повинні бути суперечливими, а у випадку недостатньої чіткості чи суперечливості норм права вони мають тлумачитися на користь невладного суб`єкта (справа "Новік проти України", №48068/06).
Таким чином, недосконалість у законодавчому регулюванні спірних правовідносин на рівні підзаконного нормативно - правового акту не повинна впливати на можливість реалізації позивачем гарантованого йому Конституцією України права на соціальний захист й не нівелює обов`язкових для суб`єктів владних повноважень вимог Порядку №850, який затверджено відповідною постановою Уряду України пізніше, ніж Порядок №707, і підлягає безпосередньому застосуванню відповідачами при розгляді заяви позивача про виплату йому спірної грошової допомоги.
Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від  03.02.2020 року у справі №520/9665/18.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі №520/12802/19 з прийняттям постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та Державної податкової служби України  задовольнити.
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області та Державної фіскальної служби України  задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі №520/12802/19  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Харківській області,  Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Харківській області, яка полягає у невиконанні вимог пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, стосовно подання до ДФС України заяви ОСОБА_1 від 24.04.2018 про виплату одноразової грошової допомоги та доданих до них документів, а також висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вказаних Порядку та умов.
Зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області, у строк та згідно з процедурою, визначеною Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, скласти висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вказаних Порядку та умов і подати його до ДФС України разом із заявою ОСОБА_1 від 24.04.2018 про виплату одноразової грошової допомоги та доданими до них документами.
Зобов`язати Державну фіскальну службу України після отримання від Головного управління ДФС у Харківській області висновку щодо можливості призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги повторно прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення ІІ групи інвалідності.
В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  12.03.2021 року