ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року  
м. Черкаси   
  		
справа № 2-6710/10 провадження № 22-ц/821/185/21 категорія на ухвалу  		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Єльцова В.О., Василенко Л.І.

учасники справи:
заявник: ОСОБА_1 ;
стягувач:  ОСОБА_2 ; 
зацікавлені особи: Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), Військова частина міністерства оборони України А 1744

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2020 року (постановлену в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Пересунька Я.В.) у справі за заявою ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси 12 жовтня 2010 року (справа № 2-6710/10) та судового наказу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2019 року (справа № 712/9622/19). 

в с т а н о в и в :

1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

17 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну та порядку та способу виконання заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси 12 жовтня 2010 року (справа № 2-6710/10) та судового наказу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2019 року (справа № 712/9622/19).
В обгрунтування доводів заяви ОСОБА_1 зазначив, що він є боржником зі сплати аліментів згідно заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2020 року та судового наказу Соснівського районного суду від 22 серпня 2019 року.
Вважає, що всупереч правилам, передбаченим ч. 5 ст. 183 СК України, за яким на двох дітей розмір стягуваних аліментів повинен рівнятися 1/3 частини всіх доходів (заробітної плати), наразі з нього стягуються Ѕ частини з усіх його доходів.
За таких обставин, просив змінити порядок виконання заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2010 року, за яким з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше встановленого офіційного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2020 року та до повноліття дитини.
Також, просив суд змінити порядок та спосіб виконання судового наказу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2019 року, яким з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Просив зменшити розмір стягуваних аліментів за вказаним судовим наказом до розміру 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання двох судових рішень повернуто заявнику.

Ухвала суду мотивована тим, що на стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог, що є неприпустимим.
Суд звернув увагу, що заявник в кожній заяві фактично просить змінити спосіб і порядок виконання щодо двох судових рішень, які набрали законної сили, що не передбачено ЦПК України. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява підлягає поверненню ОСОБА_1 . 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2020 року як незаконну та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні питання про зміну та порядку та способу виконання судових рішень, суд першої інстанції не мав правових підстав для повернення заяви ОСОБА_1 та вийшов за межі ст.ст. 258, 435 ЦПК України, не вирішивши заяву по суті, безпідставно повернув її заявнику. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, яка така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. 

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 , остання зазначила, що доводи, приведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 є безпідставними, а ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.
Вказала, що заявник має право звернутися до суду із позовом про зменшення аліментів, а не з заявою про зміну способу і порядку виконання судових рішень. Апеляційна скарга є необґрунтованою та формується на припущеннях з метою ухилення сплати аліментів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2010 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого офіційного мінімуму, починаючи з 13 вересня 2010 року і до його повноліття.
Судовим наказом від 22 серпня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Звертаючись до суду із заявою про зміну порядку та способу аліментів, ОСОБА_1 вказав, що всупереч правилам, передбаченим ч. 5 ст. 183 СК України, за яким на двох дітей розмір стягуваних аліментів повинен рівнятися 1/3 частини всіх доходів (заробітної плати), наразі з нього стягуються Ѕ частини з усіх його доходів.
Тому просив змінити порядок та спосіб виконання судових рішень у спосіб та розмірі, зазначеному в його заяві.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду, яка входить в перелік ухвал, визначених ст. 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.
Відповідно до положень ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Ч. 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ч. 3 ст. 369 ЦПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковій яких надана Верховною Радою України і за її межами.
Належне виконання рішення суду є важливим і невід`ємним елементом ефективного захисту прав і свобод людини. Саме з метою забезпечення своєчасного захисту та відновлення порушеного права особи в цивільному процесуальному кодексі України закріплено інститут встановлення чи зміни способу або порядку виконання судового рішення. 
Зокрема, відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення. При цьому, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Важливо мати на увазі, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб. Тобто, у такому разі слід відрізняти способи захисту цивільного права, передбачені ст. 16 ЦК України та способи і порядок виконання рішення суду. Отже, у разі необхідності встановлення або зміни способу виконання або порядку виконання судового рішення суд першої інстанції встановлює ряд визначених процесуальних законом обставин: чи до відповідного суду особа звергнулася з такою заявою; коло осіб, хто може звернутися з такою заявою; наявність обставин, що істотно ускладнюють належне виконання рішення або роблять його неможливим; встановлює наявність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин як підстави для задоволення чи відмови в задоволенні судом відповідної заяви.
Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення – це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц.
Повернення матеріалів заяви особі, що її подає визначено у випадках, які передбачені ст. 185 ЦПК України при усуненні недоліків заяви.
Ч. 7 ст. 435 ЦПК України передбачено що про встановлення порядку чи зміну способу та порядку виконання судового рішення або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала.
Вирішуючи питання щодо повернення заяви ОСОБА_1 суд керувався статтею 435 ЦПК України.
Однак, суд не звернув уваги на ту обставину, що положення ст. 435 ЦПК України не передбачають повернення заяви особі, яка звернулася до суду і просить змінити порядок та спосіб виконання рішення суду. Розгляд такої заяви вирішується судом з урахуванням порядку, передбаченому ст. 258 ЦПК України, який передбачає постановлення судом висновку про задоволення заяви або відмову в задоволенні заяви. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального закону, а тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
П. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а матеріали справи підлягають поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1  про зміну порядку та способу виконання заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси 12 жовтня 2010 року (справа № 2-6710/10) та судового наказу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2019 року (справа № 712/9622/19) скасувати матеріали цивільної справи направити до Соснівського районного суду м. Черкаси для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
 
Повний текст постанови складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук

Судді                                                                        В.О. Єльцов

                                                                       Л.І. Василенко