ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4910/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від  03.02.2020 (суддя Максименко Л.Я.) в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Головного управління ДПС у Запорізькій області   в якому просив  визнати протиправними та скасувати:
- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 0000493305 від 20.09.2019;
- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 0000483305 від 20.09.2019;
- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 0000473305 від 20.09.2019;
- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 0000453305 від 20.09.2019;
- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 0000463305 від 20.09.2019.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 р. у справі № 280/4910/19 адміністративний позов   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 р. у справі № 280/4910/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги по суті є висновками акту перевірки, скаржник наполягає на тому, що  в ході проведення перевірки та розгляду заперечень на попередній акт перевірки, на підставі наданих ФОП ОСОБА_1 первинних документів, встановлено, що позивач безпідставно включив до витрат за 2017 рік суму у розмірі 297 000 грн. за придбані ТМЦ, які використані у господарській діяльності при наданні послуг по харчуванню про те не оплачені. Також, встановлено, що сума витрат придбаного товару (продуктів харчування), який використаний у господарській діяльності згідно технологічних карток при наданні послуг по харчуванню, по яким наявна дебіторська заборгованість складає 104 325,00 грн., тобто ФОП ОСОБА_1 також безпідставно включив до валових витрат за 2018 рік суму у розмірі 104 325,00 грн. за придбані ТМЦ, які використані у господарській діяльності при наданні послуг по харчуванню проте не оплачені. Крім того, проведеною перевіркою встановлено заниження суми акцизного податку за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 в сумі 263,02 грн. Вважає, що прийнявши оскаржувані рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
К встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи,  посадовими особами ГУ ДФС у Запорізькій області проведена планова документальна виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 та з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.
За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено акт від 15.05.2019 №382/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано виявлені перевіркою порушення, а саме:
Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
- п. 177.2. п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, а саме, заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 89 837,10 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 57 623,58 грн; за 2018 рік - на суму 32 213,52 грн.
- пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, підпункт 1.3. пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 7 486,43 грн., в тому числі за 2017 рік - в сумі 4  801,97 грн., за 2018 рік в сумі 2  684,46 грн.
- п.2 ч.1 ст.7. п.5 ст.8, п.8 ст.9 закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме, заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 55106,04 грн. у т.ч. за 2017 рік на суму 52640,28 грн., за 2018 рік на суму 2465,76 грн.
- пп.214.1.4 п.214 ст.214, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України та донараховано акцизний податок за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.
- пп. «в» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, встановлено включення до декларації за 2017-2018 р. перекручених даних, а саме, завищення валових витрат.
На підставі Акту перевірки від 31.07.2019 № 619/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:
- № 0000483305 від 20.09.2019, яким встановлена сума грошового податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за результатами річного декларування на суму 89837,10 грн. та нарахований штраф 44918,55 грн.;
- № 0000493305 від 20.09.2019, яким встановлена сума грошового податкового зобов`язання з військового збору в сумі 7486,43 грн. та нарахований штраф 3743,21 грн.
- № 0000473305 від 20.09.2019, яким встановлена сума грошовою податкового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарської роздрібної торгівлі підакцизними товарами в сумі 263,02 грн. та нарахований штраф 65,76 грн.;
- № 0000453305 від 20.09.2019, яким встановлена сума грошового податкового зобов`язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 55106,04 грн.;
- рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 0000463305 від 20.09.2019 про застосування штрафних санкцій  в сумі 10774,63 грн. за донарахування відповідним органом  доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Не погодившись з якими позивач звернувся до суду.
Так, з матеріалів справи вбачається, що висновки контролюючого органу про допущені позивачем порушення ґрунтуються на тому, що позивачем, відповідно до позиції контролюючого органу, протиправно завищено витрати під час здійснення господарської діяльності.
З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2009 між ФОПОСОБА_3 (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір М/Д про надання послуг. Відповідно до розділу 2 Договору виконавець зобов`язався надавати клієнтам замовника послуги з харчування у ресторанах, кафе та барах виконавця, що знаходяться у готелі замовника, а замовник в свою чергу зобов`язується сплатити виконавцю вартість таких послуг.
В ході проведення документальної позапланової перевірки було надано документи, що підтверджують надані в заперечені аргументи платника, а саме залишки ТМЦ у розрізі найменування товару кількості та сум станом на 01.01.2017 року, 01.01.2018 року та 31.12.2018 року., первинні документи по собівартості сніданків, акти здачі-прийняття робіт по пранню у розрізі одиниць та детальної номенклатури, видаткові накладні від 20.04.2017 р, 12.09.2017 року, 25.10.2017 року, 10.12.2017р. на придбання ТМЦ на суму 271200 грн. за період 2017 -2018 роки. Перелік документів наведено у акті перевірки.
З акту перевірки вбачається, що ФОП ОСОБА_1 у 2017 році ФОП ОСОБА_3 надавав послуги харчування відвідувачей готелю, згідно договору № М/Д від 30/10.09р. на суму 2 457 049,88грн. у т.ч. ПДВ 491 409,98 грн.
Відповідно до первинних документів наданих до перевірки встановлено, що позивач при наданні послуг по харчуванню відвідувачей готелю (шведські столи) використовує придбані ТМЦ (продукти харчування), згідно технологічних карток(збірник рецептур).
Згідно до аналізу технологічних карток з урахуванням кількості заявок на харчування відвідувачів готелю та фактично придбаних ТМЦ (продуктів харчування) та з урахуванням додатково наданих документів до перевірки в ході розгляду заперечення встановлено, що собівартість фактично використаних продуктів харчування при приготуванню сніданку на одного відвідувача готелю складе 75,00 грн.
Згідно первинних документів (банківських виписок) встановлено, що станом на 31.12.2017 та 31.12.2018 по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_3 наявна заборгованість по відшкодуванню послуг по харчуванню відвідувачів готелю у розмірі 297000,00 грн. (загальна кількість неоплачених сніданків 3960 шт. собівартість 1 сніданку 75 грн.) та 208 676,36грн. без ПДВ за сніданки у кількості 1391 шт., відповідно.
Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно включив за 2017 рік суму в розмірі 297000 грн. та за 2018 рік суму у розмірі 104 325,00 грн. за придбані ТМЦ, які використані у господарській діяльності при наданні послуг по харчуванню про те не оплачені.
Крім того, перевіркою встановлено, що позивач у 2017 році придбав тютюнові вироби на загальну суму 63492,67 грн. у кількості 247 блоків (247х10 (кількість пачок у блоці))= 2470 пачок.
Відповідно до наданих первинних документів, інформації зі системи зберігання і зору даних реєстраторів розрахункових операцій масивів інформації по чеках РРО встановлено, що ФОП ОСОБА_1 реалізовано наступну кількість тютюнових виробів 430 пачок на суму 13412,22 грн. Залишки тютюнових виробів за даними платника становлять на 31.12.2017 - 1371 пачка на суму 39613,19грн. Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2017 на підставі проведеного аналізу придбаного, реалізованого та наявних залишків за даними платника фактично на залишках тютюнові вироби у кількості 2040 пачок.
З урахуванням викладеного, податковий орган встановив, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно включив до складу валових витрат суму у розмірі 23131,15 грн. за тютюнові вироби, які не реалізовані перебувають на залишках у кількості 669 пачок = залишки тютюнових виробів заданими перевірки 2040 пачок залишки тютюнових виробів за даними платника 1371 пачка.
На сторінці 27 акту перевірки також зазначено, що ФОП ОСОБА_1 у 2018 році придбав тютюнові вироби на загальну сума 80486,30грн. у кількості 261 блоків(261 * 10 (кількість пачок у блоці)= 2610 пачок.
Залишки тютюнових виробів за даними платника станом на 31.12.2018 становлять у кількості 138 пачок. Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2018 на підставі проведеного аналізу придбаного, реалізованого та наявних залишків за даними платника фактично на залишках тютюнові вироби у кількості 2924 пачок.
Таким чином, контролюючий орган робить висновок про те, що позивач безпідставно включив до складу валових витрат суму у розмірі 74639,14 грн. за тютюнові вироби, які не реалізовані перебувають на залишках у кількості 2786 пачок = (залишки тютюнових виробів за даними перевірки 2924 пачки залишки тютюнових виробів за даними платника 138 пачки). 
Дослідивши обстаивни по справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до  пункту 177.2 статті 177 ПК України, об`єктом оподаткування фізичних осіб - підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до п. 135.1. ст. 135 Податкового кодексу України - доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною   відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів,   визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Згідно з п.135.2. ст.135 ПК України - доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
У пункті 177.2. ст.177 ПК України вказано, що об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
При цьому п.177.4. ст.177 Кодексу  містить застереження про те, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу. Так у п.138.1. ст.138 ПК України  зазначено, що однією зі складових витрат, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є витрати операційної діяльності, які включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Пунктом 177.4. ст.177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Разом з тим, контролюючий орган не приймає до уваги залишки ТМЦ, які були наявні у позивача станом на звітні періоди, наявність яких підтверджується матеріалами справи та не заперечується контролюючим органом.
Згідно до доводів акту перевірки, на думку відповідача, згідно положень п.177.2ст.177 ПК України доходи підприємця на загальній системі визначаються за касовим методом.
Разом з тим, відповідно до 14.1.266 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу- метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).
Відтак, касовий метод визначається, зокрема для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - «Податок на додану вартість».
Згідно з п. п.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.
Відтак, норми, що до складу витрат підприємця на загальній системі оподаткування можна відносити тільки ті витрати, по яким відбулася оплата, у Податковому кодексі відсутні.
Отже, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того, що є неправомірним виключення зі складу витрат вищезазначених сум.
Відповідно до пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 розділу ІV ПК України, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.
Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).
Ставка збору складає 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Згідно з пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст. 177 ПК України.
Об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід.
Вище судом встановлено правомірність формування витрат та відповідно доходу, що свідчить про необґрунтованість донарахування військового збору.
Щодо сплати єдиного внеску.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI на платника єдиного внеску покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI, у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI визначає недоїмку, як суму єдиного внеску, своєчасно не нараховану та/або не сплачену у строки, встановлені цим Законом, обчислену органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказ Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року № 393) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953 (надалі за текстом - «Інструкція»).
Згідно пункту 2 розділу VI Інструкції, тут та надалі у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів.
З огляду на наведені правові норми та враховуючи, що позивачем не було допущено заниження оподатковуваного доходу, суд доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Щодо донарахованих зобов`язань з акцизного податку.
Так, в акті перевірки, контролюючий орган робить висновок про те, що проведеною перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п. 216.9 ст. 216 ПК України, в результаті чого занижено суму акцизного податку за період 01.01.2017 по 31.12.2018 в сумі 263,02 грн., яке виникло у зв`язку із невірним визначенням суб`єктом господарювання бази оподаткування.
Разом з тим, в акті перевірки, відповідачем не конкретизовано яким саме чином платник податків невірно визначив базу оподаткування акцизним податком, відсутні як відповідні пояснення так і посилання  на будь-які документи, що підтверджують подібні висновки.
Разом з тим, згідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727, в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Уразі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:
чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.
Отже, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, щодо протиправного та необґрунтованого прийняття спірних податкових повідомлень-рішень
Доводи апеляційної скарги по суті повторюють висновки акту перевірки, повно розглянуті та спростовані судом першої інстанції, свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не знайшли.
В межах доводів апеляційної скарги, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області  залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від  03.02.2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров