ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/2556/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Дніпро  апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2020(суддя Черниш О.А.) в адміністративній справі за позовом   ОСОБА_1 до  Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради  про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 
в с т а н о в и В:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради, в якому позивач просив: - визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради у вигляді відмови у наданні та користуванні соціальними пільгами, встановленими ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як учаснику війни, пенсіонеру за віком, особі з інвалідністю другої групи загального захворювання;
-          зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради надати ОСОБА_1 можливість користуватись з 14.02.2020 року (дата звернення) соціальними пільгами, встановленими пунктами 4, 5, 6, 7, 16, 18 ч.1, ч. 2-3 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-VIII, щодо оплати вартості комунальних послуг та проїзду всіма видами міжміського пасажирського транспорту, без урахування розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
  Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2020      адміністративний позов задоволено .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав   апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нове рішення ,  яким  відмовити в задоволенні позовних вимог.  
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 04.06.2015 року, пільги надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який має право на податкову соціальну пільгу. Позивачу не надано пільги, оскільки середньомісячний дохід його сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує встановлену у 2020 році податкову соціальну пільгу, яка становить 2940 грн., про що позивача повідомлено листом №П-17п/з від 19.02.2020 року.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.09.2006 року.                                   З 01.11.2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності безтерміново внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК Серії 12 ААА від №181388. З цих підстав з 02.11.2016 року позивачу призначено пенсію по інвалідності. 
Позивач з 01.08.2019 року перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, за категорією учасник війни. 
ОСОБА_1 у лютому 2020 року звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради із заявою, в якій, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №12-р/2018 від 18.12.2018 року, просив забезпечити йому можливість користуватися пільгами учасника війни, встановленими Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". 
Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради за наслідками розгляду цієї заяви надало позивачу відповідь "Про розгляд звернення щодо надання пільг" №П-17п/з від 19.02.2020 року, у якій вказало, що наразі проект закону щодо відновлення пільг у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України №12-р/2018 від 18.12.2018 року не прийнято. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається  Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ  (Закон №3551-ХІІ).
Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII  статтю 14 Закону №3551-XII  доповнено частиною 6 (підпункту 1 пункту 9 розділу I  Закону України від 28.12.2014 №76-VIII), за змістом якої 50-процентна пільга на оплату житлово-комунальних послуг надається за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Підпункт 1 пункту 9 розділу I  Закону України від 28.12.2014 №76-VIII  набрав чинності з 01.01.2015, норми цього  Закону  в частині врахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї при наданні пільг набули чинності з 01.07.2015.
Рішенням Конституційного Суду України в справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності  Конституції України  (конституційності) пункту 9 розділу I  Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII  (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) від 18.12.2018 №12-р/2018 визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), зокрема: підпункт 1 пункту 9 розділу I  Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII; частину 6  статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ.
Пунктом 2 цього Рішення встановлено, що визнані неконституційними положення  законів України    "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII  та u      Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  - втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України зазначив, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність  Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність вказаного  Закону, підриває довіру до держави (абзац 2    пункту 5).
Конституційний Суд України вважає, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність  Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність  Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абзац 3 пункту 5).
Відповідно до частини 2  статті 152 Конституції України  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Пунктом 3  Рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018  (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) встановлено, що в зв`язку з тим, що, зокрема: підпункт 1 пункту 9 розділу I  Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII; частина 6  статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ  - втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатиме, зокрема, частина 1  статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII  у редакції до внесення змін  Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.
Отже, визнані неконституційними положення  законів України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII  та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ  визнані неконституційними  Рішенням Конституційним Судом України від 18.12.2018 №12-р/2018  втратили чинність 18.03.2019. Відповідно, з 19.03.2019 застосування підлягають положення частини 1  статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ, чинної до внесення змін  Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.
Пунктом 5 частини 1  статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ  встановлено, що учасникам війни надаються пільги з 50-процентної знижки плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.
Також з 19.03.2019 року застосуванню підлягають положення частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції, чинній до внесення змін Законом №76-VІІІ.
          Крім того, на думку суду, у зв`язку із втратою чинності з 18.03.2019 положень частини шостої  статті 14 Закону № 3551-ХІІ  (у редакції  Закону № 76-VIII), не підлягають також застосуванню приписи Порядку № 389, які передбачають надання деяких пільг учасникам війни за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.
Таким чином, ОСОБА_1 , який є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.09.2006 року, має право на пільги, встановлені частиною 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції, чинній до внесення змін Законом №76-VІІІ з 14.02.2020 року, з дати його звернення до відповідача із заявою. 
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції    правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті  315  та статті  316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючисьч. 3 ст.  243, ст.308,ст.  311, ст.  315, ст.  316 КАС України  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 - залишити без змін.
                      Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова