ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №592/9146/20 
Номер провадження 22-ц/816/161/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми»,
третя особа – Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта»,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Петрищева Олександра Олександровича  
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2020 року, в складі судді Алфьорова А.М., ухвалене у м. Суми, 

                                               в с т а н о в и в:  
     
07 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми», третя особа – ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 
Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30 січня 2020 року в м. Суми по вул. Черепіна з вини водія автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , власником якого є ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми», було пошкоджено належний йому автомобіль OPEL Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 06 листопада 2018 року № 2989 керував ОСОБА_3 , чим завдано майнової шкоди.
ПАТ «НАСК «Оранта», яким була забезпечена цивільно-правова відповідальність власника VOLKSWAGEN Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП за полісом № AО/6664131 від 29 серпня 2019 року, виплатило йому 14081 грн страхового відшкодування з урахуванням зносу та франшизи, але воно не покрило фактичну вартість робіт по відновлюваному ремонту його автомобіля OPEL Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка склала 24671 грн. Він звертався до відповідача з пропозицією про добровільне відшкодування різниці суми матеріальної шкоди, проте отримавши відмову, просив стягнути з ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» на його користь різницю між його фактичними витратами на ремонт автомобіля та страховою виплатою, що становить 10589 грн 70 коп матеріальної шкоди, а також 840 грн 80 коп витрат по сплаті судового та 3500 грн витрат на правничу допомогу. 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми», третя особа – ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Петрищев О.О., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити в повному обсязі, а також стягнути понесені ним судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що факт понесення позивачем витрат на ремонт автомобіля у розмірі 24671 грн підтверджується первинним документами: рахунком-фактурою № 20 від 12 березня 2020 року, актом виконаних робіт № 20 від 12 березня 2020 року, квитанцією № 20 про сплату зазначеної суми. Відповідачем не надано суду доказів на спростування понесення позивачем таких витрат. Доводить, що сплачене страхове відшкодування не відшкодовує у повному обсязі заподіяну шкоду, тому він має право на відновлення свого порушеного права шляхом відшкодування збитків особою, яка їх завдала.   
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначає, що позивачем у суді не підтверджено, які саме ушкодження отримав його автомобіль під час ДТП, що виключає можливість встановити, який відновлювальний ремонт необхідно було проводити, та призводить до неможливості встановлення реального розміру збитків. Надані позивачем рахунок-фактуру № 20 від 12 березня 2020 року, акт виконаних робіт № 20 від 12 березня 2020 року, квитанцію № 20, вважає неналежними доказами в даній справі, які не можуть бути прийняті судом при визначенні розміру завданої матеріальної шкоди. Вказує, що відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, результат оціночної роботи оформлюється Звітом про оцінку майна або Актом оцінки майна. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2020 року в м. Суми по вул. Черепіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів OPEL Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та VOLKSWAGEN Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДПТ автомобіль  OPEL Astra зазнав механічних пошкоджень.
Після ДТП учасники ДТП склали Європротокол, в якому водій автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 визнав свою вину у ДТП, що також, підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 30 січня 2020 року (а.с. 12).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 12 серпня 2008 року, виданого Сумським відділом РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області, автомобіль OPEL Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 (а.с. 13).
Власником автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є відповідач ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» (а.с. 14-15).
Цивільна відповідальність власника транспортного засобу VOLKSWAGEN Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується страховим полісом № АО/6664131 від 29 серпня 2019 року.
ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про настання страхового випадку.
Страховим актом № ОЦВ-20-18-21359/1 від 07 лютого 2020 року, складеним ПАТ «НАСК «Оранта», встановлено наявність пошкоджень на транспортному засобі ОСОБА_1 , наявність шкоди заподіяної ДТП, яке оформлене Європротоколом, винну особу та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 12394 грн 04 коп, що підтверджується розрахунком страхового відшкодування від 07 лютого 2020 року (а.с. 16, 40).
Страховим актом № ОЦВ-ЗГ-М-20-18-21359/2 від 05 травня 2020 року, складеним ПАТ «НАСК «Оранта», з урахуванням акту виконаних робіт по ремонту автомобіля ОСОБА_1 , визначено суму страхового відшкодування у розмірі 1687 грн 26 коп (а.с. 17).
13 лютого 2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплатила позивачу ОСОБА_1 через довірену особу ОСОБА_3 12394 грн вартості відновлювального ремонту автомобіля.
15 травня 2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплатила позивачу ОСОБА_1 через довірену особу ОСОБА_3 , іншу частину вартості відновлювального ремонту автомобіля – 1687 грн 30 коп (а.с. 23).
Тобто, ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило ОСОБА_1 14081 грн, з урахуванням зносу та франшизи.
Позивач доводить, що на відновлювальний ремонт свого автомобіля після ДТП він поніс витрати у розмірі 24671 грн, на підтвердження чого надав складені ФОП ОСОБА_4 рахунок-фактуру № 20 від 12 березня 2020 року, акт виконаних робіт № 20 від 12 березня 2020 року та квитанцію № 20 від 12 березня 2020 року про оплату зазначеної суми (а.с. 18, 19, 20).
25 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» із заявою про відшкодування йому різниці між його фактичними витратами на ремонт автомобіля та страховою виплатою, що становить 10589 грн 70 коп (а.с. 24).
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у вигляді різниці між його фактичними витратами на ремонт автомобіля та страховою виплатою, а саме – 10589 грн 70 коп, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті страхування цивільно-правової відповідальності визначеної ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, так як суд дійшов його з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. 
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-ІV), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.  
Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у  зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до абз.3 п.1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 грудня 2011 року за № 1412/20150, максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників  Державної   автомобільної   інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року – 50000 гривень потерпілому.
Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-ІV визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів із дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Пунктами 36.1, 36.2, 36.4 статті 36 Закону № 1961-ІV встановлено,
що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатити страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Відповідно до п.3 ч.1, ч.3 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Пунктом п.2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. 
Відповідно до п.2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик.
Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання – первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування – виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, як третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На обґрунтування понесення фактичних витрат на відновлювальний ремонт автомобіля після ДТП у розмірі – 24671 грн, що перевищує суму страхового відшкодування – 14081 грн, позивач надав належні та допустимі докази у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України: рахунок-фактуру № 20, відповідно до якого було замінено бампер задній – 7156 грн, демфер бемперу заднього – 975 грн, накладка вентиляції багажного відсіку – 540 грн, накладка багажника внутрішня – 450 грн, кронштейн бампера заднього правий – 470 грн, фонарь задній лівий – 2680 грн, проведені роботи: зняття та встановлення заднього бамперу – 600 грн, підготовка та покраска заднього бамперу – 3600 грн, заміна демферу та кронштейну заднього бамперу – 300 грн, рехтовка, підготовка та покраска панелі задка – 2800 грн, витягування заднього лонжерону – 1200 грн, рехтовка, підготовка та покраска днища багажного відсіку – 1400 грн, виставлення геометрії пройому задньої лівої двері – 800 грн, заміна накладки вентиляції багажного відсіку – 80 грн, заміна внутрішньої накладки багажного відсіку – 120 грн, заміна заднього ліхтаря – 300 грн; акт виконаних робіт № 20 та квитанцію № 20 про сплату коштів в розмірі 24671 грн, які були складені 12 березня 2020 року ФОП ОСОБА_4 , що займається господарською діяльністю з роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів (код згідно КВЕД 45.32, 45.20) (а.с. 18-22).
Відповідачем не надано суду доказів на спростування понесення позивачем таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що сума страхового відшкодування, що визначена відповідно до закону та умов договору страхування, була узгоджена між ПАТ «НАСК «Оранта» і позивачем та перерахована ОСОБА_1 через довірену особу ОСОБА_3 , відповідно до вказаних Страхових актів (а.с. 23, 40).
Отже, ПАТ «НАСК «Оранта» виконала свій обов`язок по відшкодуванню потерпілому ОСОБА_1 оціненої та узгодженої шкоди в передбаченому Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  розмірі та порядку.
Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у порядку ст. 1194 ЦК України.
Установивши, що виплачений позивачеві ПАТ «НАСК «Оранта» розмір страхового відшкодування – 14081 грн (з урахуванням зносу та франшизи), з приводу якого досягнуто мирову угоду між позивачем та ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с. 50), не покриває вартості відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля OPEL Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , суд першої інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку про відсутність визначених законом підстав для відшкодування з ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» заподіяної ОСОБА_1 майнової шкоди, які різниці між його фактичними витратами на ремонт автомобіля після ДТП та виплаченим страховим відшкодуванням.  
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» на користь ОСОБА_1 10589 грн 70 коп на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його  сплати,  повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позову та апеляційної скарги, з ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» на користь ОСОБА_1 підлягає компенсації 840 грн 80 коп судового збору за подання позову та 1261 грн 20 коп (840,80 грн х  150%) на відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за апеляційний перегляд справи (а.с.66).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції професійна правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Петрищевим О.О. на підставі укладеного договору про надання правової допомоги від 23 липня  2020 року та ордеру від 23 липня  2020 року (а.с.7, 8). У п. 6 вищевказаного договору сторони дійшли згоди, що вартість послуг адвоката складає 3500 грн та підлягає сплаті у строк, що не перевищує 10 календарних днів з моменту підписанні сторонами даного договору.
Розрахунок за надані послуги здійснюється на підставі складеного та підписаного сторонами акту приймання-передачі послуг (п.7). 
Відповідно до акту прийому-передачі адвокатських послуг наданих по договору про надання правової допомоги № 23/07 від 23 липня 2020 року від 19 листопада 2020 року адвокат надав, а клієнт прийняв адвокатські послуги вартістю 3500 грн у вигляді: 
- надання юридичної консультації з питання стягнення в судовому порядку з винної особи витрат на ремонт автомобіля понесених внаслідок ДТП, що сталося 30 січня 2020 року по вул. Черепіна м. Суми; 
- підготовка позовної заяви до Ковпаківського районного суду м. Суми про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, з ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми»
- підготовка відповіді на відзив на позовну заяву по справі № 592/9146/20;
- представництво інтересів клієнта в Ковпаківському районного суду м. Суми по справі № 592/9146/20 (а.с.52).  
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №19/11 вказана сума – 3500 грн, сплачена ОСОБА_1 19 листопада 2020 року ОСОБА_5 , згідно рахунку на оплату №119/11 від 19 листопада 2020 року  (а.с.51, 53).
Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг, що підтверджено належними доказами, колегія суддів вважає, що понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації за рахунок відповідача у розмірі 3500 грн.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, ст. ст. 381- 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд

                                                          п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Петрищева Олександра Олександровича  задовольни.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2020 року скасувати та прийняти постанову. 
Задовольнити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми», третя особа – Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» на користь ОСОБА_1 10589 грн 70 коп матеріальної шкоди.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» на користь ОСОБА_1 3500 грн понесених  витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» на користь ОСОБА_1 840 грн 80 коп судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1261 грн 20 коп за апеляційний перегляд справи.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий -                                                                                     О.Ю. Кононенко

Судді:                                                                                                  Т.А. Левченко

                                                                                                             С.С. Ткачук