ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 2а-7081/12/1370
адміністративне провадження № К/9901/44340/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №2а-7081/12/1370
за позовом Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Міністерство оборони України в особі Самбірської КЕЧ району до Стрийської міської ради, треті особи: ТзОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційна група «Глобус», ДП «Аеропорт Львів-2», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання нечинним рішення, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою  Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2015 року (суд у складі головуючого судді - Саса С. С.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року (суд в складі колегії: головуючого судді- Довгої О.І., суддів: Матковської З.М., Запотічного І.І.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У серпні 2012 року Військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону звернувся в суд в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Міністерство оборони України в особі Самбірської КЕЧ району до Стрийської міської ради Львівської області, треті особи ТзОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційна група «Глобус», ДП «Аеропорт Львів-2», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання нечинним п. 1.5 рішення Стрийської міської ради №196 від 27.11.2007 року «Про вилучення і надання земельних ділянок суб`єктам підприємницької діяльності».
2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. 
Військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону впродовж січня-лютого 2011 року проводились прокурорські перевірки додержання службовими особами вимог щодо утримання військових об`єктів відповідно до вимог Законів України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», «Про використання земель оборони», що стосується збереження військового майна у Міністерстві оборони та Збройних Силах України.
У ході перевірки встановлено, що 27.11.2007 року XIII сесією V Демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області прийнято рішення №196 «Про вилучення і надання земельних ділянок суб`єктам підприємницької діяльності», згідно з яким вилучено з землекористування ДП МО України «Аеропорт Львів-2» земельну ділянку площею 2,02 га за адресою: АДРЕСА_1 за згодою землекористувача - Міністерства оброни України. 
Вказане рішення Стрийською міською радою прийняте на підставі листа Міністерства оборони України №220/36 від 03.01.2007 року про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 2,02 га, що розташована по АДРЕСА_1 . 
Однак, згідно з інформацією ТВО директора Адміністративного департаменту Міністерства оборони України Говора В.О. у Адміністративному департаменті Міністерства оборони України лист № 220/36 від 03.01.2007 року (бланк № 002452) на ім`я голови Стрийської міської ради Шрамов`ята Р.С. за підписом міністра оборони України Гриценка А.С. про згоду на припинення прав користування земельною ділянкою загальною площею 2,02 га, розташованої по АДРЕСА_1 не реєструвався. 
На рішення Стрийської міської ради від 27.11.2007 року №196, згідно з яким затверджено технічну документацію із землеустрою для укладення договорів оренди землі з ТзОВ «Брюс» по АДРЕСА_1 площею 1,9579 га та вирішено передати в оренду із земель Міністерства оборони України, внесено протест прокурора №06/6308 від 06.10.2010 року. 
Зазначений протест Стрийською міською радою відхилений.
Позивач вказує, що дана земельна ділянка перебувала на обліку та була закріплена за Самбірською КЕЧ району, знаходилась в користуванні ДП «Аеропорт Львів-2» та на яку у Міністерства оборони України наявний державний акт на право постійного користування землею. 
Оскільки землекористувачем - Міністерством оборони України згоди на вилучення спірної земельної ділянки не надавалось, позивач вважає, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування суперечить вимогам Земельного кодексу України та підлягає скасуванню.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
4. Рішення судів мотивовані тим, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону звернувся до  Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та закрити провадження у справі.
6. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про розгляд даного спору за правилами адміністративного судочинства, оскільки оскаржуване рішення відповідача є актом індивідуальної дії, оскарження якого має відбуватися за правилами господарського чи цивільного судочинства. 
7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від  14 липня 2017 року відкрито провадження за вказаною касаційною скаргою.
8. 13 березня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду. 
9. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 березня 2018 року для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: Гімон М.М. - головуючий суддя, Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
10.           У зв`язку зі зміною спеціалізації  судді-доповідача Гімона М.М. (відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, касаційної скарги у справі № 2а-7081/12/1370. 
11. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Стрелець Т.Г., судді: Стеценко С.Г., Тацій Л.В., справу передано головуючому судді.
12.          Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13. Згідно п.1.5 рішення Стрийської міської ради Львівської області від 27.11.2007 року №196 "Про вилучення і надання земельних ділянок суб`єктам підприємницької діяльності" міська рада вирішила вилучити з землекористування земельні ділянки за згодою землекористувачів ДП МОУ "Аеропорт "Львів-2" по АДРЕСА_1 площею 2,02 га.
14. З листа Міністерства оборони України від 03.01.2007 року № 220/36 вбачається, що Міністерство оборони України дає згоду на припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 2,02 га, що розташована по АДРЕСА_1 .
15. Відповідно до постанови прокуратури м. Стрия від 06.10.2010 року за результатами перевірки прокуратурою м. Стрия відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно начальника управління Держкомзему у м. Стрий ОСОБА_5 на підставі п.2 ст. 6 КПК України за відсутністю в її діях складу злочинів, передбачених ст. ст. 366 ч.1, 364 ч.1 КК України.
16. Рішенням Стрийської міської ради від 07.12.2010 року №40 відхилено протест прокурора м. Стрия № 06/6308 від 06.10.2010 року на п.1.5 рішення Стрийської міської ради №196 від 27.11.2007 року "Про вилучення і надання земельних ділянок суб`єктам підприємницької діяльності".

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
18.          Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
19.          8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
20.          За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
21.          За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
22.          Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається зі встановлених по справі обставин, підставою для звернення позивача до суду стала незгода із п. 1.5 рішення Стрийської міської ради №196 від 27.11.2007 року «Про вилучення і надання земельних ділянок суб`єктам підприємницької діяльності», яким вилучено із землекористування ДП МО України «Аеропорт Львів-2» земельну ділянку площею 2,02 га за адресою: АДРЕСА_1 за згодою землекористувача - Міністерства оброни України та передано її в оренду ТзОВ «Брюс».
Підставою для скасування такого рішення  Стрийської міської ради позивач - Військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону вважає відсутність згоди колишнього землекористувача - Міністерства оборони України на вилучення спірної земельної ділянки із його користування.
Судами встановлено, що підприємством Міністерства оборони України було відчужено об`єкти нерухомого майна, що розміщені за адресою по АДРЕСА_1 на користь ТзОВ «Брюс». 
У зв`язку із набуттям ТзОВ «Брюс» права власності на об`єкт нерухомості, який був придбаний ним у ДП Міністерства оборони «Аеропорт-Львів 2», третя особа  звернулася до Стрийської міської ради із клопотанням про передачу у користування земельної ділянки, що знаходиться під таким об`єктом нерухомості.
В подальшому, ТзОВ «Брюс» отримало всі необхідні дозвільні документи, уклало договір оренди землі, який належним чином виконувало та сплачувало до бюджету орендну плату.
Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність спору щодо права користування спірною земельною ділянкою площею 2,02 га за адресою: АДРЕСА_1  між Міністерством оброни України та ТзОВ «Брюс».
При цьому, в даному випадку Стрийська міська рада перебуває у статусі власника такої земельної ділянки, яка у відповідності до статті 12 Земельного кодексу України наділена повноваженнями розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.
Спір у цій справі виник у зв`язку із незгодою позивача із рішенням органу місцевого самоврядування, яким третій особі передано право користування земельною ділянкою, та фактично спрямований на відновлення порушених, на думку позивача, речових прав на вказану земельну ділянку, яка належала Міністерству оброни України.
Ухвалюючи рішення, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме -  спором позивача та третьої особи щодо прав на земельну ділянку.
З огляду на суб`єктний склад учасників даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.
23. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 349 КАС (у чинній редакції) суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
24. За правилами частини першої статті 354 КАС (у чинній редакції) суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
25. Керуючись статтями 341, 343, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону - задовольнити.
2. Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року по справі №2а-7081/12/1370 - скасувати.
3. Провадження у справі №2а-7081/12/1370 за позовом Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Міністерство оборони України в особі Самбірської КЕЧ району до Стрийської міської ради, треті особи: ТзОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційна група «Глобус», ДП «Аеропорт Львів-2», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання нечинним рішення - закрити.
4. Роз`яснити Військовому прокурору Івано-Франківського гарнізону право на звернення до суду за правилами господарського судочинства.
5. Роз`яснити Військовому прокурору Івано-Франківського гарнізону право протягом десяти днів з дня отримання нею відповідної постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
6. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       С.Г. Стеценко
                                                                      Л.В. Тацій