ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/49/21 Справа № 199/7603/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина-Почтовик І. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 січня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Морозова Вадима Юрійовича на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 24.10.2020 року о 23:40 годині в м. Дніпрі по вулиці Берегова, 194, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ Sens» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Alcotest ARHK-0532» у присутності двох світків. Результат тесту 1,89‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Морозов В.М. подали апеляційну скаргу в якій просять постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не зважаючи на те, що матеріали справи містили суперечливий доказ, суд ґрунтувався на власних переконаннях, та беручи до уваги лише написані працівниками поліції матеріали справи.
Вказує, що справу було розглянуто без присутності захисника, свідків, інспекторів поліції, суддя не досконало дослідив матеріали, не заслухав думки сторін, та не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції.
Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Морозов В.Ю. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: письмовими поясненнями свідків, рапортом працівника поліції, чеком-квитанцією з спеціального засобу "Драгер", результат огляду складає 1.89 проміле, актом огляду на стан сп`яніння, безпосередньо протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР № 028723 від 25 жовтня 2020 року, а також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. 
Доводи апелянта про те, що не зважаючи на те, що матеріали справи містили суперечливий доказ, суд ґрунтувався на власних переконаннях, та беручи до уваги лише написані працівниками поліції матеріали справи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, матеріали справи містять письмові пояснення свідків, відеозапис з бодікамер працівників поліції, які повністю узгоджуються з викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення обставинами, які повністю узгоджуються між собою та сумнівів не викликають.
На безпідставність тверджень апелянтів про наявність бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку із недовірою щодо правдивості показників приладу «Драгер», вказує те, що під час апеляційного розгляду жодних доказів того, що ОСОБА_1 після складання відносно нього протоколу звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду на стан сп`яніння з метою спростування показників приладу «Драгер», виявлених у нього під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, не надано.
Що стосується доводів апелянта про те, що справу розглянуто без участі захисника, а тому було порушено право на захист, то апеляційний суд зазначає, що таке право було поновлено шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду.
Також не заслуговують на увагу доводи апелянтів про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями, оскільки ОСОБА_1 заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративну правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв та на відеозаписі не зафіксовано.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції, Інструкції 2, поліцейськими дотримано.
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.9 а ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Морозова Вадима Юрійовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун