ПОСТАНОВА 
Іменем України

26 січня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 385/879/19
провадження № 22-ц/4809/199/21 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач) 
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Демешко Л.В.
       Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ; 
відповідач -  ОСОБА_2 ; 
третя особа - Служба у справах дітей Кіровоградської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2020 року, у складі головуючого судді Панасюка І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Кіровоградської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
В СТ А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Третіми особами зазначено Службу у справах дітей Кіровоградської районної державної адміністрації, Службу у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації.
В обгрунтування позову вказувала, що 16 травня 2009 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2 .. Зазначала, що шлюбні стосунки між ними не склалися та 13.03.2012 було розірвано шлюб.
В період шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.
Зазначала, що після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач виїхав із села Бережинка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, де вони проживали і в подальшому участі у вихованні сина не брав.
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2012 з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).
Відповідач звертався до суду про зменшення розміру призначених аліментів та рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2013 року йому було відмовлено у задоволенні даного позову.
В добровільному порядку сплачувати аліменти відповідач відмовлявся, а тому на даний час має заборгованість за аліментами у розмірі - 38206,5 грн.
Зазначала, відповідач, не приймав участі у вихованні сина, лікуванні, фінансовому забезпеченні, психологічному, фізичному, духовному та соціальному розвитку, не відвідував дитячий садок та школу, де навчається його син.
Вважає, що зазначена бездіяльність відповідача є свідомим нехтуванням ним своїми обов`язками по вихованню та утриманню сина, а тому є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини.
Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Посилається на те, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає, з питанням про визначення йому побачень з дитиною не звертався ні до органів опіки та піклуванні ні до суду і бажання бачитися із сином у відповідача відсутнє, а тому вважає, що є всі підстави позбавити відповідача батьківських прав щодо сина. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.11.2020 відкрито апеляційне провадження у даній справі за вказаною апеляційною скаргою.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Зазначав, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні із сином, а тому він не має можливості спілкуватися із сином.
Крім того відповідач вказує, що несвоєчасна сплата аліментів не є підставою для позбавлення його батьківських прав.
У відзиві відповідач зазначив, що розгляд справи проводити без його участі.
Справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника адвоката Іванову І.А., дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав. 
Відмовляючи у задоволенні  позову суд першої інстанції послався на те, що  позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.
Судом першої інстанції попереджено відповідача, що у випадку неналежного виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до сина він може бути позбавлений батьківських прав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.        Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Бережинській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №05, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5).
Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2012 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення (а.с. 7). 
За період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27.01.2011 (а.с. 6).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією довідки № 692 від 22.05.2019 Бережинської сільської ради, Кіровоградського району, Кіровоградської області (а.с. 11).
Згідно рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2012 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), що підтверджується копією рішення (а.с. 9).
З рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2013 року відповідачеві було відмовлено у задоволенні його позову про зменшення розміру раніше присуджених аліментів на утримання дитини, що підтверджується (а.с. 10).
Звернувшись із даним позовом позивач вказувала, що відповідач в добровільному порядку сплачувати аліменти у присудженому розмірі відмовлявся і має заборгованість по аліментах. 
Згідно розрахунку по аліментах Гайворонського районного відділу державної виконавчої служби вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі - 38206,50 грн.(а.с. 12).
Встановлено, що позивач позитивно характеризується за місцем проживання, належним чином виконує свої обов`язки по вихованню та піклуванню за сином, має постійне місце роботи та стабільний заробіток, хороші умови проживання, що підтверджуються копією довідки характеристики №693 від 22.05.2019 р., копією довідки характеристики за місцем навчання №26/01-10 від 22.05.2019 р., копією трудової книжки, копією довідки про місце роботи, копією акта обстеження житлово-побутових умов (а.с. 13-17, 45).
Відповідач після звернення позивача з позовом до суду про позбавлення його батьківських прав, частково сплатив борг по аліментам в розмірі 1030,00 грн., що підтверджується квитанціями про сплату від 20.12.2019 та від 04.02.2020 (а.с. 125) і звернувся до Кропивницької районної державної адміністрації з приводу участі у вихованні сина (а.с. 124).
З характеристики Сальківської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області від 22.08.2019 №203/01-28 вбачається, що відповідач позитивно характеризується за місцем свого проживання (а.с. 60).
       За місцем роботи ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с.61).
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції ,що позивач не довела суду, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення відповідача батьківських прав.
Підстави для позбавлення батьківських прав передбачено ст. 164 СК України
Докази, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо дитини матеріали справи не містять.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). 
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини.
Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

                                                П О С Т А Н О В И В :
        
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

        04.02.2021 - складено постанову.

Головуючий суддя                                                        О.Л. Дуковський 

Судді                                                                                              Л.М. Дьомич                                

О.А. Письменний